Постанова
Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 754/12728/18	 	
Номер провадження 22-ц/824/2539/2020	
Головуючий у суді першої інстанції І.В. Клочко	
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач        	
31 січня 2020 року                                                                                                місто Київ
                            Номер справи 754/12728/18
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого:   Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), 
суддів:              Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.,
 
сторони: 
позивач              ОСОБА_1 
відповідач         ОСОБА_2 
 
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Самойловим Дмитром Євгеновичем 
на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, постановлену у складі судді Клочко І.В. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва о 10год. 25хв. (протокол судового засіданні а.с. 76) , -
 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивованим тим, що 10.04.2018 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні. Син ОСОБА_4 досяг повноліття, проте продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Він є студентом І курсу денної форми навчання Національного транспортного університету, термін навчання з 01.09.2018 до 30.06.2022. Батько дітей проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Відповідач у справі є фізичною особою - підприємцем, має мінливий дохід, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, тому просила суд стягнути з нього на її користь на утримання сина ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду та до припинення ним навчання.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, письмових доказів, заперечень на позов, протягом 15 днів, але не пізніше 11 грудня 2018 року, з дня вручення даної ухвали суду.
У листопаді 2019 року представником відповідача адвокатом Самойловим Д.Є. було подано клопотання про поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року (протокол судового засідання від 13.11.2019) відмовлено в задоволенні клопотання  відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 , через свого представника Самойлова Д.Є. , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про відмову у поновленні пропущеного строку скасувати, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи, що мають значення для вирішення питання про поновлення процесуального строку на подання стороною відповідача відзиву на позов у даній справі.
Вказав, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу помилково вважав неповажними зазначені причини пропуску строку на подачу відзиву на позовну заяву, а саме: хворобу представника відповідача - перелом ноги та знаходження у гіпсовій пов`язці. Суд необґрунтовано відмовив у поновленні пропущеного строку, посилаючись на те, що гіпсова пов`язка на нозі у Самойлова Д.Є. не перешкоджала йому бути присутнім під час розгляду районним судом іншої справи, а тому він мав можливість ознайомитися у приміщенні суду із матеріалами даної справи.
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, п. 10 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву у даній справі відповідач як на поважність причин пропуску такого строку посилався на отриману його представником травму (перелом ноги, накладення гіпсової пов`язки). Таке клопотання було подане у порядку статті 127 ЦПК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені стороною відповідача причини для поновлення пропущеного процесуального строку є неповажними. Суд дійшов висновку, що стороною відповідача не надано обґрунтованих пояснень щодо пропущення вказаного стоку. Суд взяв до уваги ті обставини, що відповідач дізнався про розгляд справи у квітні 2019 року, договір про надання професійної правничої допомоги було укладено у червні 2019 року, зокрема під час вирішення даного клопотання судом було встановлено, що представник відповідача Самойлов Д.Є. брав участь в іншому судовому засіданні з такою травмою, що не перешкоджало йому. А відтак він міг ознайомитися із матеріалами даної справи.
Проте такі висновки суду є помилковими, оскільки не узгоджуються з вимогами закону.
Так, згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 754/12728/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються строк для подання відповідачем відзиву на позов.
Згідно із положеннями ч. ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі судом було надано відповідачу 15 - денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, письмових доказів, заперечень на позов, але не пізніше 11 грудня 2018 року, з дня вручення даної ухвали суду, як це передбачено положеннями статті 178 ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що копія вказаної ухвали разом з позовної заявою та додатками до неї була направлена відповідачу 26.09.2018 року, проте поштове повідомлення повернулося на адресу суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.
15.03.2019 судом повторно направлялися відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Проте доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, направлених судом повторно, матеріали справи не містять.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Отже, на подачу відзиву на позов судом було встановлено процесуальний строк відповідачу, який повинен обраховуватися з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Проте, жодних доказів вручення відповідачу чи його представнику копії ухвали суду від 24 вересня 2018 року, зокрема позовної заяви, матеріали справи не містять. 
Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до положень частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Отже, аналізуючи зазначені положення закону слід дійти висновку про те, що судом поновлюється лише такий процесуальний строк, який встановлено законом, а не судом.
Разом з тим, 15 - денний строк на подачу відзиву на позовну заяву, але не пізніше 11 грудня 2018 року з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі був встановлений судом, а не законом. Відтак встановлений судом процесуальний строк згідно ч.2 ст. 127 ЦПК України не підлягає поновленню, такий строк може бути лише продовжено.
Таким чином, розглядаючи клопотання сторони відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позов, суд першої інстанції повинен був врахувати зазначені положення закону та вирішити питання саме щодо продовження відповідачу строк на подачу відзиву на позов, врахувавши при цьому відсутність у матеріалах справи доказів вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення норм закону вирішив питання щодо поновлення строку на подачу відзиву на позов, оскільки цивільний процесуальний закон не передбачає поновлення такого строку. Такий строк може бути лише продовжено судом або відмовлено у продовженні встановленого судом строку за наявності відповідних підстав.
Оскільки законодавець чітко зазначає, що доказом отримання судового рішення є його вручення, тому наведене є підставою для висновку про необхідність продовження встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву, суду першої інстанції необхідно було вирішити питання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 127 ЦПК України у випадку пропуску  відповідачем такого процесуального строку.
Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Обставини про те, що відповідачу та його представнику було відомо про розгляд справи Деснянським районним судом м. Києва, не можуть слугувати доказом вручення ОСОБА_2 копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини та безпідставно постановив ухвалу (без виготовлення окремого судового рішення, з занесенням даних до протоколу судового засідання) про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку, у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального права, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Самойловим Дмитром Євгеновичем , задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 31 січня 2020 року.
 
Судді:
                                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус
 
                                                                                                    О.І. Шкоріна