Ухвала
 
02 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/12524/16-ц
 
провадження № 61-17190св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., 
Коротенка Є. В.,
 
розглянув заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, пов?язаних з розглядом касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду 
від 13 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання наказу про звільнення недійсним, зміну підстав звільнення, зобов`язання внести зміни до трудової книжки, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (далі - ТОВ «ПК «Зоря Поділля»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання наказу про звільнення недійсним, зміну підстав звільнення, зобов`язання внести зміни до трудової книжки, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.
 
Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 за наказом ТОВ «ПК «Зоря Поділля» від 30 червня 2016 року № 132 П на підставі частини першої статті 38 КЗпП України та визнано недійсним запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням за частиною першою статті 38 КЗпП України.
 
Визнано ОСОБА_1 звільненим з роботи в ТОВ «ПК «Зоря Поділля» згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням з боку відповідача вимог законодавства про працю.
 
Зобов`язано ТОВ «ПК «Зоря Поділля» внести до трудової книжки 
ОСОБА_1 запис «звільнений за власним бажанням згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України».
 
Стягнуто з ТОВ «ПК «Зоря Поділля» на користь ОСОБА_1 22 500,00 грн вихідної допомоги. 
 
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
 
Стягнуто з ТОВ «ПК «Зоря Поділля» на користь держави судовий збір у розмірі 7 048,00 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ПК «Зоря Поділля» про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «ПК «Зоря Поділля» на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.
 
17 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву, у якій просить розподілити судові витрати, пов?язані з розглядом касаційної скарги, покласти їх на відповідача у повному обсязі, стягнути судові витрати на його користь.
 
Листом Верховного Суду від 20 лютого 2020 року вих. № 9951/0/222-20 витребувано матеріали цивільної справи № 753/12524/16-ц для розгляду заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, пов?язаних з розглядом касаційної скарги.
 
26 лютого 2020 року матеріали цивільної справи № 753/12524/16-ц надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу.
 
Колегія суддів вивчивши заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, пов?язаних з розглядом касаційної скарги, дійшла висновку що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
 
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у таких випадках: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
З аналізу наведеної норми процесуального закону слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у статті 270 ЦПК України підстав.
 
При цьому Верховний Суд судового рішення по суті спору у даній справі не ухвалював, а прийняв постанову про направлення справи на новий апеляційний розгляд.
 
Відтак, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення Верховним Судом додаткового рішення у справі немає.
 
Подібного за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 28 листопада 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження 
№ 14-57цс18).
 
Керуючись статями 260, 261, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, пов?язаних з розглядом касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду 
від 13 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання наказу про звільнення недійсним, зміну підстав звільнення, зобов`язання внести зміни до трудової книжки, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко