Справа № 461/663/17                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/3951/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Куцику І. Б.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в: 

       Оскаржуваною ухвалою матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.
       Ухвалу суду оскаржив  ОСОБА_1 .
       Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
       Зазначає, що позовні вимоги у даній справі ним обгрунтовано тим, що в порушення вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому, як інваліду війни III групи, не було виплачено щомісячну надбавку на утримання сина до закінчення його навчання в навчальному закладі за період 01.01.2013 року по 01.06.2014 року, внаслідок чого було порушено його права на забезпечення достатнього рівня життя та соціальний захист з боку держави. Такими діями відповідача йому заподіяно моральну та матеріальна шкоду, яка полягає у погіршенні стану здоров`я, та така ним оцінюється у розмірі: 10 000 грн. моральна шкода, 5723,06 грн. матеріальна шкода. Вважає, що в доводах позовної заяви ним наведено достатньо доказів та надано судову практику на підтвердження підставності його позовних вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої громадянинові протиправними діями та бездіяльністю Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, які підлягають розгляду судом в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу даної справи на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належність даного спору до публічно-правових. Вважає, що суд першої інстанції не врахував положення ст.ст. 1, 19 ЦПК України та ст. 2 КАС України, відповідно до яких не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому фізична особа звернулась до суду за захистом права не публічного, а цивільного, зокрема права на відшкодування завданої шкоди. Таким чином, вважає, що даний спір стосується порушення його прав, що виникли із цивільних відносин, а тому такий підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10.07.2017 року (справа № 6-1113цс17) та у постанові від 12.07.2017 року (справа № 6-1096цс17), яка судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахована. 
       Просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.        
       Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
       Відповідно до положень ч.5 ст.186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
       Згідно положень ч.1,ч.8,ч.9 ст.187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Суддя з метою визначення підсудності справи може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, визначеному статтею 31 цього Кодексу.
       Як вбачається з матеріалів поданого ОСОБА_1 позову, такий звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, про що він наголошує в апеляційній скарзі. Попередньо, ухвала Галицького районного суду від 09 лютого 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , постановлена у даній справі, переглядалася судом апеляційної та касаційної інстанції на нормами ЦПК України (а.с.25,49,69). Постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року ухвалу суду апеляційної інстанції було скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року ухвалу Галицького районного суду від 09 лютого 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
       Вирішуючи при новому розгляді справи питання про відкриття провадження у справі та передаючи оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 на розгляд до Львівського окружного адміністративного, районний суд, керуючись ст.ст. 23, 30, 31, 32 ЦПК України, ст.ст.2, 5, 20, 29, 30 КАС України, виходив з того, що справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за предметною підсудністю не підсудна Галицькому районному суду м.Львова як адміністративному, а тому, з метою дотримання правил предметної підсудності, таку слід передати на розгляд Львівського окружного адміністративного суду.
       З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.
       Як вбачається зі змісту положень ст.ст. 23, 30, 31, 32 ЦПК України, на які покликався суд, такі визначають підсудність справ, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та регулюють порядок передачі справи з одного суду до іншого в межах судів загальної юрисдикції.
       Чинним цивільно-процесуальним законодавством України передача справи із суду загальної юрисдикції до суду іншої юрисдикції не передбачена. 
       Крім того, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України чітко передбачено дії суду у випадку, якщо буде встановлено, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі. 
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.  
       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
               Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 листопада 2019 року скасувати.
       Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 28.02.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.