Справа № 362/5753/19                                                                                     Головуючий у суді І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 33/824/734/2019                                                                                                 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130  КУпАП
                                                                                        
                                                                    П О С Т А Н О В А

16 січня 2020 року                                                                                      м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року щодо 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Васильків Київської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
                                                                 В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді, 18.09.2019 року о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний знак       НОМЕР_1 по вулиці Зарічній у місті Василькові Київської області з ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови), на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
 
На вказану постанову ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить її скасувати.
 
Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18.11.2019 року, яке мотивовано тим, що 18.11.2019 року в засіданні йому було повідомлено, що розгляд справи щодо нього буде відкладено на іншу дату у зв`язку з неявкою свідків, тобто, оскаржуване рішення не було прийняте.
  
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.
 
У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 
Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 18.11.2019 року, а апеляційна скарга була подана до суду 27.12.2019 року, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.
 
Однак, вказана обставина не може бути визнана судом апеляційної інстанції як поважна, виходячи з наступного.
 
Так, 18.11.2019 року ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього в суді першої інстанції та надавав пояснення по суті /а. с. 24/, відомості, які б підтверджували, що судом першої інстанції судове засідання відкладалося на інший день в матеріалах справи відсутні. 
 
Окрім того, ОСОБА_1 було відомо, про наявність справи про адміністративне правопорушення щодо нього, однак, до 21.12.2019 року він за копією рішення до суду не звертався.
 
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata(принцип юридичної визначеності).
 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,
 
   п о с т а н о в и в:
 
Відмовити  ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року, а апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала. 

 
      Суддя                                                                                                             О.М. Капічон