Справа № 754/3776/19                                                                                        Головуючий в суді І інстанції - Саламон О.Б.
Провадження № 33/824/222/2020                                                                        Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
20 січня 2020 року                                                                                                    м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
за участю:                                                                                                           
особи, яка притягається до відповідальності                                     ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 05.03.2019 близько 09 год. 00 хв. по пр. Маяковського, 14/13 в м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» д.н.з.            НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження оглядну на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
            В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки у такому стані не перебував, що підтверджується проведеним дослідженням медичного закладу ТОВ «Медаком» 05.03.2019, о 11 год. 08 хв.
            Також, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що складений протокол щодо ОСОБА_2 , як один із доказів його вини у вчиненні правопорушення, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та «інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі».
            Протокол щодо ОСОБА_1 складала працівник поліції ОСОБА_3 , в службовому автомобілі без його участі та присутності свідків. Свідки були вже вписані в протокол після його оформлення. Домашня адреса ОСОБА_1 була зазначена не вірно, що позбавило його можливості в подальшому права на участь у розгляді справи по суті. Права та обов`язки як особі, що притягується до відповідальності останньому не роз`яснювались. Також, ОСОБА_1 було відмовлено в наданні в повному обсязі пояснень і зауважень щодо змісту протоколу. Єдине, що встиг зробити ОСОБА_1 , це зазначити в протоколі про те, що він не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Копію протоколу йому також не видали. Тільки на другий день, ОСОБА_1 отримав копію протоколу в Департаменті патрульної поліції і дізнався, що виявляється він відмовився від його підпису. Тобто, є очевидна та обставина, що оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення від 05.03.2019 було незаконним і складеним внаслідок їх невдоволенням його зауваженням при безпричинність зупинки ними керованого ОСОБА_1 транспортного засобу. Після чого, ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102  і змушений був терміново звернутися до медичного закладу ТОВ «Медаком» для перевірки стану на предмет наявності (чи відсутності) наркотичного чи іншого сп`яніння.
            Також, апелянт звертає увагу на те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були складені поліцейським ОСОБА_6 раніше ніж був складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки пояснення свідків датовані 05.03.2019 о 09 год. 20 хв., а протокол про адміністративне правопорушення складений 05.03.2019 о 09 год. 25 хв.  Тобто, за протоколом з боку ОСОБА_1 ще не було вчиненим в часі, а пояснення свідків про його вчинення вже були відібрані. Проте, суд не взяв до уваги викладені обставини та не допитав працівників поліції та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 для перевірки відповідності відомостей викладених ними  в протоколі та поясненнях, та усунення наявних в них протиріч.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
 
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Так, ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів або виклику і допиту в суді свідків, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 173828 від 05 березня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками.  ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП,  власноручно зазначив: "що з протоколом не згоден, від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, в діях працівників поліції були порушення" (а.с. 2);
- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 05 березня 2019 року о 09 год. 20 хв. від проходження огляду на стан сп`яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 3);
- із розписки гр. ОСОБА_8 вбачається, що він зобов`язався доставити автомобіль «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, бульвар Вигурівський, 6 (а.с.4);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, підтверджуються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, і зазначені на відеозаписі обставини спростовують доводи апелянта про те, що працівники поліції порушили вимоги закону щодо направлення водія до закладу охорони здоров`я.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Доводи ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції п.12 Інструкції, а саме не надання йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я, в результаті чого він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння, є безпідставним, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд. 
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить правильної адреси його місця проживання, що позбавило його права приймати участь у судовому засіданні в суді першої інстанції і є підставою для скасування постанови суду - є необґрунтованими. Розгляд справи в суді першої інстанції дійсно відбувся у відсутність ОСОБА_1 , однак, право особи бути присутнім у судовому засіданні та надавати пояснення, докази, заяви, клопотання було відновлено судом апеляційної інстанції.
Доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - необґрунтовані та спростовуються дослідженими у суді документами, яким суд дав оцінку як кожному окремо так і у їх сукупності.
Так, суд першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону, належним чином умотивував своє рішення.
Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1  ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко