ПОСТАНОВА
Іменем України

12 грудня 2019 року 
Київ
справа №140/579/17
адміністративне провадження №К/9901/33769/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.09.2017 (в складі головуючого судді Ковганича С.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 (у складі колегії: головуючого судді - Ватаманюка Р.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Сторчака В.Ю.) у справі №140/579/17 за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області (замінено на Тульчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області) щодо припинення виплати йому пенсії як інваліду ІІІ групи загального захворювання з 01.01.2017; 
- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії як інваліду третьої групи загального захворювання з 01.01.2017 і безстроково.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що дії пенсійного органу щодо припинення виплати йому пенсії є незаконними та такими, що суперечать Конституції України, іншим актам чинного законодавства та рішенню Конституційного суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016р.
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, позов задоволено. 
Визнано  неправомірними дії Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи загального захворювання з 01.01.2017.
Зобов`язано відповідача поновити позивачу виплату пенсії як інваліду ІІІ групи загального захворювання з 01.01.2017 - безстроково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати в розмірі 640,00 грн.
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що припинивши виплату пенсії позивачу, відповідач діяв відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки відповідно до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" тимчасово, по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про судоустрій і статус суддів" призначені пенсії не виплачуються. Крім того, зазначає про безпідставність посилання судів на Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, оскільки це рішення стосується щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а спір у справі стосується пенсії по інвалідності.
Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.
Справу передано до Верховного Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судами встановлено, що з 18.09.2008 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
На час розгляду справи позивач працює на посаді голови Немирівського районного суду Вінницької області, що підтверджується копією трудової книжки.
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.02.2016, яка набрала законної сили, відповідача зобов`язано поновити позивачу виплату пенсії як інваліду ІІІ групи загального захворювання з 02.08.2015. На виконання вказаного рішення відповідач поновив позивачу виплату пенсії з 02.08.2015.
З 01.01.2017 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено, про що позивача повідомлено листом №458/13-13/02/1 від 06.02.2017, в якому зазначено, що виплату пенсії припинено на підставі Закону України №1774 від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно до якого внесено зміни до ч. 1. ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляціної інстанції, виходив з того, що положення ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про припинення виплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" суттєво звужують зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів, вони не можуть бути застосовані при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу, який працює суддею.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 47 Закону № 1058-IV (в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», набрала чинності з 01.01.2017) тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;  у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. 
Отже, з 01 січня 2017 року призначені пенсії не виплачуються у разі роботи осіб на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів». 
Оскільки в період по 31 грудня 2017 року Законом №1774-VIII встановлено обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам, у разі їх роботи на посадах та на умовах, передбачених зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та враховуючи що на дату звернення до суду з даним позовом (03.03.2017) позивач продовжував працювати на посаді голови Немирівського районного суду Вінницької області, у відповідача були відсутні правові підстави для поновлення з січня           2017 року виплати йому пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-IV.
Що ж стосується рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці), на яке послалися суди попередніх інстанцій, як на підставу задоволення позовних вимог, то колегія суддів зазначає, що зазначеним рішенням визнані неконституційними положення статті 141 Закону № 2453-VI, зокрема, щодо обмеження та припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, в той час, як позивачу у справі призначалась пенсія по інвалідності відповідно до положень Закону № 1058-ІV, що не були предметом розгляду Конституційного Суду України та відповідно є чинними.
Подібний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від        15 січня 2019 року у справі № 758/2471/17.
За встановлених обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосування, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити.
Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада        2017 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова  є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                              А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз 

                                              А. І. Рибачук