ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 січня 2020 року           справа №200/4119/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Гайдара А.В.
                                 Казначеєва Е.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Смагар С.В.) від 22 травня 2019 року по справі №200/4119/19-а, повний текст складений 22 травня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27 лютого 2019 року № 4783-56,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги щодо сплати податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 61851 грн. 89 коп. від 27 лютого 2019 року № 4783-56.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 27 лютого 2019 року № 4783-56 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 61851 грн. 89 коп.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірну вимогу, оскільки за позивачем обліковується сума податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 61581 грн. 89 коп., згідно податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2018 року № 0056725/4210-0811. Судом першої інстанції не враховано те, що наведене податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалось, а тому сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 61581 грн. 89 коп., є узгодженою. Відповідач вважає, що суд не має повноважень оцінювати правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2018 року №0056725/4210-0811.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач є фізичною особо-підприємцем, про що свідчить довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12 квітня 2013 року та інвалідом 2 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчать посвідчення від 15 червня 2010 року № 055719 та № 065682. 
 Відповідачем 27 лютого 2019 року  була винесена податкова вимога № 4783-56, відповідно до якої станом на 26 лютого 2019 року сума податкового боргу позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить 61581 грн. 89 коп..
Як встановлено судом, оскаржувана вимога була сформована відповідачем на підставі податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2018 року № 0056725/4210-0811 на суму 61851 грн. 89 коп., винесеного Головним управлінням ДФС у Донецькій області.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За приписами пункту 59.3 цієї статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 Податкового кодексу, згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 якої обчислення суми податку з об`єкта здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до пільги для житлового будинку, встановленої рішенням, сільської ради та відповідної ставки, податку.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
За приписами підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що аналіз вищенаведених норм права, дозволяє дійти до висновку про те, що податковий борг виникає лише на підставі узгодженого грошового зобов`язання.
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надіслання (вручення) позивачеві податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 лютого 2018 року № 0056725/4210-0811. Позивач, в свою чергу, заперечує факт отримання цього податкового повідомлення-рішення.
На виконання ухвали суду від 18 квітня 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області надало пояснення про відсутність доказів вручення позивачу податкового повідомлення-рішення від 12 лютого 2018 року № 0056725/4210-0811.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначена у податковому повідомленні-рішенні від 12 лютого 2018 року № 0056725/4210-0811 сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 61581 грн. 89 коп. не є узгодженим, а тому й оскаржувана вимога відповідача прийнята необґрунтовано та є протиправною.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно  задоволено позов.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року по справі №200/4119/19-а - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року по справі №200/4119/19-а - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 28 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 січня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                           Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                                       А.В. Гайдар 

                                                                                                                  Е.Г. Казначеєв