ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5556/19 Справа № 201/6698/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпровської міської ради, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, - 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , яка була членом ЖБК №307 та проживала по АДРЕСА_1 , яка була надана в користування на підставі ордеру №613, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. В подальшому, за вищезазначену квартиру було повністю сплачено пайові внески. Згідно розпорядження виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №14/4 житловому будинку АДРЕСА_2 було присвоєно нову адресу: житловий будинок АДРЕСА_3 . Таким чином, ОСОБА_4 набула право власності на вказану квартиру, але за життя нею не було оформлено правовстановлюючих документів. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері та з метою оформлення спадщини звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Парусниковою І.О. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Так як позивач є єдиним спадкоємцем, йому відмовлено безпідставно, іншим шляхом окрім судового, він не може захистити свої права. Крім того, на підставі ордеру, виданого його батькові, до якого також був вписаний і позивач, вони заселилися до квартири АДРЕСА_4 . Позивач був зареєстрований за даною адресою після досягнення повноліття у 1986 році. В подальшому він одружився з відповідачем, яка викрала в нього ордер та технічну документацію на квартиру і через те, що в них на теперішній час погані відносини, не повертає їх. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути ордер та технічну документацію на квартиру, мотивуючи тим, що бажає її приватизувати, але відповідач відмовляється виконати цю вимогу, вимагає проведення приватизації на її ім`я. У вказаному житловому приміщенні він, позивач, зареєстрований більше ніж 20 років та на законних підставах заселився до зазначеної квартири, більше як 13 років безперервно та добросовісно володіє та користується квартирою. Тому позивач, посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 74,8 кв.м.; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 58,2 кв.м. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 06 травня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. В решті позовних вимог про визнання права власності відмовлено (а.с. 62-65, 100). 
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 250,00 грн., з кожного (а.с. 99). 
В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпровської міської ради, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалення у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою прокурора Богомол О.М. та представника Дніпровської міської ради - Семчук Н.В. від 01.10.2019 року (а.с.с125). У зв`язку з неотриманням поштової кореспонденції за повідомленими суду адресами, які підтверджені відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, сповіщення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення про слухання справи на веб-сайті судової влади (а.с. 131-133). Позивачу доставлено 02.10.2019 року смс-повістку на номер, вказаний ним у позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку смс (а.с. 1, 134). 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Будинком Щастя Ленінського району м. Дніпропетровська 21.08.1968 року, відповідно до якого батьками позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що було зроблено відповідний актовий запис за №2776 (а.с. 48). 
Згідно копії ордеру №1149, виданого виконавчим комітетом АНД районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 17.06.1997 року, на ім`я ОСОБА_6 на право заняття квартири АДРЕСА_4 , зі складом сім`ї: ОСОБА_5 (чоловік), ОСОБА_8 (син), ОСОБА_1 (син) (а.с. 40, 45). 
Мати позивача - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом РАГС Індустріального району м. Дніпропетровська 27.12.1994 року, про що зроблено актовий запис №1761 (а.с. 46). 
Відповідно до копії паспорту позивача серії НОМЕР_3 , виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 29.11.2005 року, ОСОБА_1 зареєстрований таким, що проживає у квартирі АДРЕСА_4 з 28.11.2005 року (а.с. 51-52). 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно листа Дніпровської міської ради №7/11-657 від 22.02.2019 року, зокрема, за даними електронної бази департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири АДРЕСА_4 ; на цей час до департаменту житлового господарства Дніпровської міської радизаяв на приватизацію квартири за цією адресою не надходило (а.с. 87). 
Крім того, листом КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" №4433 від 29.03.2019 року повідомлено, зокрема, що станом на 31.12.2012 року за адресами: АДРЕСА_6  - відсутні відомості щодо реєстрації права власності; житловий будинок АДРЕСА_7 , зареєстрований за міською радою на підставі рішення виконкому від 19.09.1989 року №512, про що видано реєстраційне посвідчення від 23.10.1989 року (а.с. 88). 
Позов ОСОБА_1 заявлений на підставі положень статті 344 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно п.п. 1, 2 п. "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. 
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси. 
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. 
Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17). 
Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; розглянувши дану справу в межах доводів апеляційної скарги; встановивши, що даний позов заявлений з приводу права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 , яка розташована в будинку, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради; приймаючи до уваги, що до участі у справі судом першої інстанції безпідставно не було залучено у якості співвідповідача Дніпровську міську раду, як власника зазначеного будинку; встановивши, що позивачем не надано доказів набуття спадкодавцем, за життя, права власності на спірну квартиру; встановивши безпідставність та недоведеність позовної заяви щодо набуття позивачем права на спірну квартиру за набувальною давністю, враховуючи, що позивач зареєстрований проживаючим у даній квартирі на підставі відповідного ордеру, згідно наведених вище письмових доказів, - колегія приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 слід відмовити. 
В зв`язку з наведеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним, за набувальною давністю, права власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги. Рішення місцевого суду оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог, тому оскаржуване рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_5 , не переглядається. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, а в задоволенні позову відмовлено, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року, яким вирішено розподіл судових витрат, також необхідно скасувати. З ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 2114,40 грн. (а.с. 92, 107). 
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання права власності, а також додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог  ОСОБА_1 в оскаржуваній частині. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпровської міської ради, - задовольнити. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., та додаткове рішення цього ж суду від 06 травня 2019 року - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 - відмовити у повному обсязі. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 02909938) судові витрати в сумі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді