ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року	Львів	Справа № 500/1482/19 пров. № 857/12409/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Гуляка В.В., Шинкар Т.І., 
за участю секретаря судового засідання                    Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року (головуючий суддя Подлісна І.М., м. Тернопіль, повний текст складено 15.10.2019) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД» до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС в якому просило визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці ДФС №UA403000/2019/000744/2 від 22.05.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2019/00421.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено, рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці ДФС (46020, м. Тернопіль, вул. Текстильна 38, код ЄДРПОУ 39420537) №UA403000/2019/000744/2 від 22.05.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2019/00421 визнано протиправними та скасовано.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Тернопільська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також викладені в рішенні суду висновки не відповідають нормам законодавства та обставинам справи.
В апеляційній скарзі зазначає, що згідно із статтею 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів,транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Положеннями статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 8 статті 257 МК України встановлено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, і відомості про митну вартість товарів та метод її визначення (підпункт «ж» пункту 5 частини 8 статті 257 МК України).
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III МК України і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII ГАТТ.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з чинним законодавством митна вартість товарів, визначена самостійно декларантом або уповноваженою ним особою, заявляється органу доходів і зборів під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 МК України (ст. 52 МК України).
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно із положеннями статті 368 МК України.
Згідно ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Частиною 3 вказаної статті визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. При цьому, відповідно до ч. 4 згаданої норми у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні(аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку встановленому розділом III МК України.
Частиною 1 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених  цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій ст. 53 МК України наведений перелік документів, що  підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1)          декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості;
2)          зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3)          рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4)          якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, які стосуються оцінюваного товару;
5)          за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документ, що  підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6)          транспортні(перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що мають відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7)          ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8)          якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар щодо якого здійснюється митне оформлення. При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару або інші платіжні документи, які містять відомості щодо вартості таких товарів та можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром та здійсненою операцією купівлі-продажу.
На виконання зовнішньоекономічного договору від 09.04.2019 № 1-173242, укладеного між ТОВ ВКФ «БМ ЛТД» (Україна) та Вооnstra schаdеvоеrtuigen ВV (Нідерланди), згідно рахунку-фактури від 25.04.2019 № 20191674 на митну територію України ввезено автомобіль ВМW 318d.
Як вбачається із матеріалів справи, 16 травня 2019 року уповноваженою особою позивача, було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ № UA403010/2019/008149, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «автомобіль легковий ВМW 318d, бувший у використанні.
Як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД № UA403010/2019/008149 від 16.05.2019, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи:
-          рахунок-фактура (інвойс) № 20191674 від 25.04.2019;
-          сертифікат про походження ЕUR № АF 00718940 від 30.04.2019;
-          свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 05.11.2018
-          платіжне доручення щодо передоплати № 3612 від 10.04.2019;
-          платіжне доручення № 3636 від 19.04.2019;
-          платіжне доручення № 3657 від 25.04.2019;
-          калькуляція по транспортних витратах №14 від 15.05.2019;
-          зовнішньоекономічний договір № 1-173242 від 09.04.2019;
-          договір про надання послуг митного брокера № 02/10/2012-2 від 02.10.2012;
-          інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держаними органами № 4084946 від 08.05.2019;
-          інші некласифіковані документи - сертифікат відповідності № UA. 008.66484-19 від 14.05.2019;
-          митна декларація країни відправлення № 19NLJV2ВСQАСGLWD56 від 29.04.2019.
Щодо наданих до митного оформлення платіжних доручень про здійснення оплати вартості автомобіля продавцю, то апелянт зазначає, що згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Із цим положенням також узгоджується і вимога п. 2.2 Положення Про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів у іноземних валютах та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку від 28.07.2008 № 216, відповідно до якої у платіжному дорученні платник повинен заповнити реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів у іноземній валюті.
Платіжне доручення чи будь-який інший платіжний документ без вказівки у них на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
Надані платіжні доручення не містили посилання на номер рахунку-фактури (інвойсу) № 20191674 від 25.04.2019, а тому не можуть бути належним документальним підтвердженням заявленої митної вартості товару.
Отже, не відповідають дійсним обставинам справи твердження суду про те, що позивачем надано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість транспортного засобу за ціною договору та підтверджуючих ціну договору додаткових документів, оскільки до митного оформлення позивачем не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, як це передбачено нормами ч. 2 ст. 53 МК України.
Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення МД, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).
Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю. 
Також, АСМО «Інспектор» посадову особу підрозділу митного оформлення проінформовано про можливе заниження митної вартості товару та визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніхджерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: вартість  23600,00 EUR.».
Для перевірки достовірності заявлено фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту.
Відповідно до профілів ризику згенерованих АСАУР та Розпорядження Тернопільської митниці ДФС від 19.10.2018 № 24-р посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено запит № 824 від 16.05.2019 щодо правильності визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання.
Орган доходів і зборів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини 5 статті 54 МК України).
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу (ч. З ст. 54 МК України).
іа
Окрім цього, відповідно до пункту 8 Розділу 2 наказу ДФС України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України» які розроблено відповідно до положень Розділів III та XI МК України та наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за №1021/27466), у випадку спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларування митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться у документах, що підтверджують заявлену митну вартість та відповідно до частин 3-4 статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів.
Згідно з пунктом 2 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі - Тимчасовий порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1077, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України здійснюється у порядку, передбаченому законодавством, з особливостями визначеними цим Тимчасовим порядком.
Відповідно до пункту 9 Тимчасового порядку Рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.
Оскільки у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності, а також те, що позивачем до митного оформлення не подано повного пакету документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, 16.05.2019 під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Відповідно до ч. 2 ст. 264 МКУ прошу Вас представити до митного контролю та митного оформлення оригінали документів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. З ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.».
Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта було додатково надано: платіжне доручення щодо передоплати; копію митної декларації країни відправлення № 19NLJV2ВСQАСGLWD56 від 29.04.2019; інформацію з інтернет сайту mоbіlе.dе та фото товару.
Також, листом від 20.05.2019 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, щодо надання додаткових документів підтвердження митної вартості до декларації UА403010/2019/008149 від 16.05.2019 додані копія митної декларації країни відправлення та передоплата, відомості із сайту mоbіlе.dе, додаткових відомостей та документів не має можливості надати.
Положеннями статті 55 МК України визначено, що орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість та приймає письмове рішення про її коригування.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості № UІА403000/2019/000744/1 22.05.2019 у зв`язку з тим, що у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності; декларантом документально не підтверджено числове значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при обчисленні, а саме: фактурну вартість; на вимогу митного органу декларантом не надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно із вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України.
У рішенні про коригування митної вартості №UА403000/2019/000744/2 від 22.05.2019 зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до ст. 64 МК України.
Крім того, апелянт зазначає, що під час перевірки заявленої вартості транспортного засобувикористовується інформація цінової бази митних органів, автоматизованої системи управління ризиками та довідкових ресурсів (спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та пробіг оцінюваного транспортного засобу).
Згідно із положеннями ст. 33 МК України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, інших документів.
Інформація, яка міститься у програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, сформована за середніми цінами продажу транспортних засобів в країні придбання або провідних країнах-експортерах, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу із врахуванням відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів, а також відомостей із спеціалізованих видань, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку.
З огляду на вищевикладене, апелянт вважає, що посадовими особами митниці у повній мірі реалізовані повноваження, регламентовані статтями 53, 54, 55, 57 МК України, в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості, обгрунтованості підстав для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «БМ ЛТД» придбано автомобіль марки ВМW 318D, бувший у використанні; тип кузова - седан; тип двигуна - дизельний; об`єм двигуна 1995 куб.см; потужність 100 кВт; календарний рік виготовлення та модельний рік - 2018; загальна кількість місць - 5; призначений для перевезення пасажирів дорогами загального користування; торгова марка ВМW; виробник ВМW/EU - придбаний товариством з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційною фірмою «БМ ЛТД» (скорочено ТОВ ВКФ «БМ ЛТД») на підставі Договору №1-173242 від 9 квітня 2019 року, укладеного з підприємством Boonstra schadevoertuigen (Нідерланди) та імпортований в Україну.
Вартість автомобіля визначена у Договорі сумою 16 250 Євро і сплачена продавцю відповідно до платіжних доручень від 10 квітня 2019 року №3612 (три тисячі триста євро), від 25 квітня 2019 року №3657 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять євро), від 19 квітня 2019 року №3636 (сім тисяч чотириста двадцять п`ять євро) шляхом безготівкового перерахування коштів через уповноважені банки.
Відповідно до повідомлення митниці від 16 травня 2019 року, керуючись наведеними нормами закону, ТОВ ВКФ «БМ ЛТД» подало Тернопільській митниці ДФС митну декларацію (МД-2), документи, у яких міститься числове значення вартості автомобіля в розмірі 16 250 євро - договір купівлі-продажу №1-173242 від 09 квітня 2019 року, рахунок-фактуру, інвойс, експортну декларацію, вказані вище платіжні документи про перерахування коштів уповноваженим банком, документи про доставку автомобіля із-за кордону, вантажно-митну декларацію, складену в пункті пропуску, витяг з сайту з інформацією про придбаний автомобіль, де міститься інформація про пошкодження даного транспортного засобу та його орієнтовна ціна (13 999 євро), що є ще меншою за ціну придбання.
До вказаної митної декларації декларантом долучено наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № 20191674 від 25.04.2019; сертифікат про походження EUR.1 № АF 00718940 від 30.04.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 05.11.2018; платіжне доручення щодо передоплати № 3612 від 10.04.2019; платіжне доручення № 3636 від 19.04.2019; платіжне доручення № 3657 від 25.04.2019; калькуляція по транспортних витратах № 14 від 15.05.2019; зовнішньоекономічний договір № 1-173242 від 09.04.2019; договір про надання послуг митного брокера № 02/10/2012-2 від 02.10.2012; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держаними органами № 4084946 від 08.05.2019; інші некласифіковані документи - сертифікат відповідності № UА.008.66484-19 від 14.05.2019; митна декларація країни відправлення № 19NLJV2BCQACGLWD56 від 29.04.2019. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом. Уповноваженій особі декларанта 16.05.2019 направлено електронне повідомлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ відповідач просив надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: транспортні документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ просив надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта було додатково надано: платіжне доручення щодо передоплати; копію митної декларації країни відправлення № 19NLJV2BCQACGLWD56 від 29.04.2019; інформацію з інтернет сайту mobile.de та фото товару. Крім того листом від 20.05.2019 повідомилено митницю про те, щодо надання додаткових документів підтвердження митної вартості до декларації UА403010/2019/008149 від 16.05.2019 додані копія митної декларації країни відправлення, та передоплата, відомості із сайту mobile.de, додаткових відомостей та документів не має можливості надати.
З огляду на це, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, вірно вважав, що сумніви органу доходів і зборів щодо вартості автомобіля не можна вважати обґрунтованими, оскільки надані декларантом документи не містили розбіжностей, ознак підробки або відомостей, що не підтверджують числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації UА403010/2019/008149 від 16.05.2019 та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UА403000/2019/000744/2 від 22 травня 2019 року, яке стосується вартості автомобіля та 23 травня 2019 року складено картку відмови у митному оформленні автомобіля №UА403000/2019/00421.
При цьому, вказавши в графі 33 в графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів вказано, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана в зв`язку з тим, що у документах, поданих до митного оформлення, наявні розбіжності: договір купівлі-продажу складений українською мовою, а остання сторінка - англійською, в ньому не зазначені умови поставки товару, платіжні документи та декларація країни відправника не містять посилання на рахунок-фактуру, у інтернет – сайтах є інформація про більшу вартість товару, пред`явленого декларантом для митного оформлення. Крім того, у даній графі Рішення про коригування митної вартості товарів вказано, що після консультацій з декларантом митна вартість автомобіля була визнана митницею за резервним методом - 23 600 євро. Вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК України.
У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА403000/2019/00421 від 23.05.2019.
Розглядаючи спір суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Стаття 57 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно частини 3 статті 57 даного Кодексу кожний наступний метод застосовуються лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).
Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У відповідності до вимог ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять, реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина .2).
Статтею 54 Митного  кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).
Згідно пункту 2 частини 6 згаданої статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих: підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому-числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій          статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Суд першої інстанції правильно вважав, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та підтверджуючих ціну договору додаткових документів.
Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів вказано про неможливість застосування методу на основі віднімання вартості, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені з ціни. Метод на основі додавання вартості не використаний, оскільки відсутня інформація про вартість витрат, що зараховуються до ціни товару. Проте дані твердження жодним чином не підтверджені, що в свою чергу ставить під сумнів, що будь-які методи, окрім 6 резервного, відповідач намагався застосувати.
Крім того, в оскаржуваному рішенні вказано, що за результатом проведеної з декларантом консультації, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості за 1 основним методом, оскільки за такою консультацією у декларанта витребовували відомості лише в порядку передбаченому частинами другою та третьою статті 53 МК України. Тобто запит під час консультації істотно відрізняється від зазначених у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів всіх зазначених обставин та підстав винесення рішення.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а.
Також в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено про наявність розбіжностей у документах поданих до митного оформлення, зокрема: декларантом документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість; на вимогу митного органу декларантом не надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно із вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України.
Таке твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки судом першої інстанції з?ясовано, що вартість автомобіля сплачена продавцю відповідно до платіжних доручень від 10 квітня 2019 року №3612(три тисячі триста євро), від 25 квітня 2019 року №3657 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять євро), від 19 квітня 2019 року №3636 (сім тисяч чотириста двадцять п`ять євро) шляхом безготівкового перерахування коштів через уповноважені банки.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України          у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Проте, всупереч зазначеній нормі МК України, відповідачем не було повідомлено декларанта, які саме числові значення складових митної вартості транспортного засобу чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, були відсутні та які документи слід додатково надати.
У відповідача була можливість перевірити (уточнити), задекларовану вартість імпортованого автомобіля марки ВМW 318D, бувший у використанні, оскільки рахунок-фактура містить відомості про продавця, його адресу, як і всі надані додаткові документи. Позивачем надані всі необхідні документи, які підтверджують сплачену за авто ціну.
З огляду на це суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недотримання Тернопільською митницею ДФС України вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом - ціною договору.
Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно рішення, про коригування митної вартості товарів за № UА403000/2019/000744/2 від 22.05.2019 відповідачем, при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу не застосовані другорядні методи визначення митної вартості товарів, у зв`язку з відсутністю достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів.
Суд першої інстанції правильно вважав, що зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів за № UА403000/2019/000744/2 від 22.05.2019 підстави не застосування відповідачем другорядних (першого-п`ятого) методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не відповідають дійсності. Відповідачем не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 23600 євро, однозначною та з урахуванням усіх факторів, що впливають на її визначення. І така вартість - загалом, жодним чином немає свого підтвердження.
З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.
Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 500/1482/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.В. Гуляк
                                                                                          Т.І. Шинкар
повний текст складено 19.02.2020