ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15114/18                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції:  
                                                                                                                              Скочок Т.О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                 Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:       Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 31 жовтня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 за № 0017001211, № 0017011211, № 0017041211, від 30.03.2018 № 0017111211, № 0017121211, № 0017141211, від 02.04.2018 № 0017361213 і № 0017381213, від 29.03.2018 № 0016631213, № 0016521213, №0016531213, № 0016701213, від 29.03.2018 № 0013131214 і № 0013151214, від 29.03.2018 № 0012941214, № 0012951214 і №0012971214.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про протиправність прийнятих відповідачем за наслідками проведених камеральних перевірок з питань своєчасності сплати ПАТ «Укрнафта» самостійно узгоджених податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин і рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за періоди 2015 - 2018 років податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовані штрафні санкції на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що питання своєчасності сплати авансових внесків з рентної плати за користування надрами взагалі не мало бути предметом камеральної перевірки та, що при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом були порушені вимоги п. 11 підрозд. ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції чинній станом на дати застосування штрафних санкцій. Також позивач вказує на те, що проведення перевірки та нарахування відповідачем штрафних санкцій за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань, задекларованих ПАТ «Укрнафта» у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за листопад 2014 року (що поданий 19.12.2014), здійснено поза межами строку 1095 днів. Позивач також в цілому заперечує наявність у відповідача правових підстав для нарахування штрафних санкцій на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за наслідками самостійного зарахування останнім сплачених ПАТ «Укрнафта» грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу з рентної плати за користування надрами за черговістю його виникнення. Окремо позивач зазначає, що при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень, відповідачем порушено вимоги щодо порядку оформлення таких рішень (а саме: податкові повідомлення-рішення від 02.04.2018 №0017361213 і №0017381213, які прийняті на підставі акта від 13.03.2018 №2284/16-31-12-13-30/00135390, не містять посилання на норму Податкового кодексу України щодо строків сплати грошового зобов`язання, порушення якої було встановлено; податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018 №0016701213 і №0016631213, від 29.03.2018 №0012941214 і №0012971214, від 29.03.2018 №0013131214, від 30.03.2018 №0017041211, від 30.03.2018 №001714211 не містять посилання на норму Податкового кодексу України, тобто, на п. 257.4 ст. 257 цього Кодексу, що була чинною упродовж 2015 року; у податкових повідомленнях-рішеннях від 29.03.2018 №0016701213 і №016631213 зазначено про застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату податку «рентна плата за користування надрами», що станом на листопад 2014 року не існував). Додатково позивач дійшов висновку, що за даними розрахунків штрафних санкцій до податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 №0017041211, від 30.03.2018 №0017111211, від 30.03.2018 №0017121211, від 30.03.2018 №0017041211, від 30.03.2018 №0017001211 і від 30.03.2018 №0017011211 відповідачем фактично застосовано штрафи за періоди, що не були охоплені камеральними перевірками (акти від 12.03.2018 за №2172/16-31-12-11-30/00135390 та №2171/16-31-12-11-30/00135390).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 30.03.2018 за № 0017001211, № 0017011211, № 0017041211, від 30.03.2018 № 0017111211, № 0017121211, № 001714211, від 02.04.2018 № 0017361213 і № 0017381213, від 29.03.2018 № 0016631213, № 0016521213, №0016531213, № 0016701213, від 29.03.2018 № 0013131214 і № 0013151214, від 29.03.2018 № 0012941214, № 0012951214 і №0012971214.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів звертає увагу, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року N2 1401-VIII, який передбачає значні зміни не лише у судовій системі, але і у системі адвокатури
У Конституції України закріплюється, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Водночас законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Представництво адвокатами впроваджуватиметься поетапно: у Верховному Суді та судах касаційної інстанції - з 1 січня 2017 року, у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року, у судах першої інстанції-з 1 січня 2019 року.
Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року.
Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюватиметься за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
На підстав вище зазначеного, та з огляду на те, що норми Конституції України є нормами прямої дії, колегія суддів приходить до висновку про те, що з 01.01.2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування у Шостому апеляційному адміністративному суді здійснюється виключно прокурорами або адвокатами, проте представництво в суді у провадженнях, розпочатих до 01.01.2020 року, набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюватиметься за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного господарського суду України від 20.04.2017 року у справі №910/19968/16.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. 
Як встановлено судом першої інстанції, що ГУ ДФС у Полтавській області проведено ряд камеральних перевірок ПАТ «Укрнафта» з питань: дотримання граничних строків сплати, визначених чинним податковим законодавством, узгоджених сум податкових зобов`язань по платі за користування надрами, в т.ч.:  для видобування нафти (за період з 29.10.2015 по 09.02.2018), природного газу (за період з 01.01.2017 по 02.10.2017) та газового конденсату (за період з 01.01.2017 по 18.10.2017), - за результатами чого складено акт від 12.03.2018 №2171/16-31-12-11-30/00135390,  та для видобування нафти (за період з 01.01.2017 по 09.02.2018), природного газу (за період з 01.01.2017 по 10.11.2017) та газового конденсату (за період з 01.01.2017 по 18.10.2017), - за результатами чого складено акт від 12.03.2018 №2172/16-31-12-11-30/00135390; дотримання граничних строків сплати, визначених Податковим кодексом України, узгоджених сум грошових зобов`язань при здійсненні сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, природного газу за період з 1 квартал 2015 року - 4 квартал 2015 року, січень 2016 року - травень 2016 року, - за результатами чого складено акт від 13.03.2018 №2284/16-31-12-13-30/00135390; порушення термінів сплати сум податкових зобов`язань, визначених в податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин та податкових деклараціях з рентної плати протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за період з 30.11.2014 по 31.01.2018, - за результатами чого складено акт від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390; дотримання граничних строків сплати, визначених чинним податковим законодавством, узгоджених сум податкових зобов`язань по рентній платі за користування надрами для видобування нафти та природного газу за період з 01.10.2015 по 17.01.2018), - за результатами чого складено акт від 13.03.2018 №2267/16-31-12-14-30/00135390; дотримання граничних строків сплати, визначених чинним податковим законодавством, узгоджених сум податкових зобов`язань по рентній платі за користування надрами для видобування нафти, природного газу та конденсату за період з 01.01.2015 по 22.01.2018), - за результатами чого складено акт від 13.03.2018 №2269/16-31-12-14-30/00135390.
На підставі акта від 12.03.2018 №2171/16-31-12-11-30/00135390 ГУ ДФС у Полтавській області були прийняті наступні оспорювані податкові повідомлення-рішення форми «Ш»: від 30.03.2018 №0017001211, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року», визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 180         629         695,60 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 36         125         939,11 грн.;   від 30.03.2018 №0017011211, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року», визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 63         077         296,55 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 12         615         459,31 грн.;   від 30.03.2018 №0017041211, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року», визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 46         326         696,55 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 9         265         339,31 грн.
На підставі акта від 12.03.2018 №2172/16-31-12-11-30/00135390 ГУ ДФС у Полтавській області були прийняті наступні оспорюванні податкові повідомлення-рішення форми «Ш»: від 30.03.2018 №0017111211, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року», визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 356    402 479, 60 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 71 280    495, 92 грн.; від 30.03.2018 №0017121211, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року», визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 34 765 642,55 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 6 953 128,51 грн.; від 30.03.2018 №001714211, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року», визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 65    138 786, 85 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 13         027     757,37 грн.
На підставі акта від 13.03.2018 №2284/16-31-12-13-30/00135390 ГУ ДФС у Полтавській області були прийняті наступні оспорюванні податкові повідомлення-рішення форми «Ш»: від 02.04.2018 №0017361213, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного підпунктом Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 70 883 863, 11 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 14 176 772,64 грн.; від 02.04.2018 №0017381213, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного підпунктом Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 15 549 921,19 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 3   109   984, 25 грн.
На підставі акта від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390 ГУ ДФС у Полтавській області були прийняті наступні оспорювані податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:   від 29.03.2018 №0016631213, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 5 398   516,61 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 1 079 703,32 грн.; від 29.03.2018 №0016521213, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 421 642,30 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 84         327,46 грн.;   від 29.03.2018 №0016531213, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на менше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 12 636,70 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 10%, що становить 1 263,67 грн.; від 29.03.2018 №0016701213, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 16 514   563,95 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 10%, що становить 3   302    912,79 грн.
На підставі акта від 13.03.2018 №2267/16-31-12-14-30/00135390 ГУ ДФС у Полтавській області були прийняті наступні оспорювані податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:   від 29.03.2018 №0013131214, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 3 404   557,90 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 680 911,58 грн.;    від 29.03.2018 №0013151214, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 2717,45 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 543,49 грн.
На підставі акта від 13.03.2018 №2269/16-31-12-14-30/00135390 ГУ ДФС у Полтавській області були прийняті наступні оспорювані податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:   від 29.03.2018 №0012941214, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 1 005 702, 95 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 201 140,59 грн.;   від 29.03.2018 №0012951214, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 4   467   409,95 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 893   481, 99 грн.;   від 29.03.2018 №0012971214, яким, з огляду на «порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, визначеного п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України», за затримку на більше ніж 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 1 368 495,95 грн., ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20%, що становить 273 699,19 грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Як вбачається з текстів актів від 12.03.2018 №2171/16-31-12-11-30/00135390, від 12.03.2018 №2172/16-31-12-11-30/00135390, від 13.03.2018 №2284/16-31-12-13-30/00135390, від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390, від 13.03.2018 №2267/16-31-12-14-30/00135390, від 13.03.2018 №2269/16-31-12-14-30/00135390, що стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, предметом камеральних перевірок були питання своєчасності сплати ПАТ «Укрнафта» за періоди, що вказані на 1 сторінці кожного такого акта, сум податкових зобов`язань, задекларованих позивачем у поданій ним до Гадяцької ОДПІ (Гадяцьке та Лохвицьке відділення), Карлівської ОДПІ (Машівське відділення), Полтавської ОДПІ (Новосанжарське відділення), Миргородської ОДПІ (Миргородське та Шишацьке відділення) податковій звітності, а саме: за даними акта від 12.03.2018 №2171/16-31-12-11-30/00135390:
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2015 року (реєстр. №9092987102 від 12.05.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9092987135 від 12.05.2015);
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166484809 від 07.08.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9166484856 від 07.08.2015); 
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222467710 від 30.10.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9222467580 від 30.10.2015);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за січень 2016 року (реєстр. №9019205338 від 18.02.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9019205306 від 18.02.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за лютий 2016 року (реєстр. №9036929259 від 16.03.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9036929131 від 16.03.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за березень 2016 року (реєстр. №9059595666 від 19.04.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9059595304 від 19.04.2016);
у податкової декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за квітень 2016 року (реєстр. №9080945751 від 19.05.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9080945536 від 19.05.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за травень 2016 року (реєстр. №9099509379 від 15.06.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9099509260 від 15.06.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за червень 2016 року (реєстр. №9099509379 від 15.07.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9120940379 від 15.07.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за липень 2016 року (реєстр. №9143825615 від 12.08.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9143825507 від 12.08.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за серпень 2016 року (реєстр. №9169210091 від 15.09.2016) та додатку №2 до неї (реєстр. №9169210003 від 15.09.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за вересень 2016 року (реєстр. №9195206476 від 18.10.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 18.10.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за жовтень 2016 року (реєстр. №9217252815 від 14.11.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 14.11.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за листопад 2016 року (реєстр. №9245276248 від 19.12.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від від 19.12.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за грудень 2016 року (реєстр. №9267423726 від 20.01.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від від 20.01.2017;
у податкової декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за січень 2017 року (реєстр. №9021695785 від 16.02.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 16.02.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за лютий 2017 року (реєстр. №9043769966 від 17.03.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 17.03.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за березень 2017 року (реєстр. №9062734298 від 12.04.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 12.04.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за квітень 2017 року (реєстр. №9088442032 від 13.05.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 13.05.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за травень 2017 року (реєстр. №9116590348 від 19.06.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.06.2017,
а також наведенні в рішенні ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст. 100 ПКУ) (договір №11 від 07.08.2015);
-          за даними акта від 12.03.2018 №2172/16-31-12-11-30/00135390:
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166483394 від 07.08.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9166483288 від 07.08.2015); 
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166483602 від 07.08.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9166483418 від 07.08.2015);
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222462723 від 30.10.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9222462458 від 30.10.2015);
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №91664883394 від 30.10.2015) та додатку №2 до нього (реєстр. №9222462814 від 30.10.2015);
у податковій декларації з рентної плати за 4 квартал 2015 року (реєстр. №9274290008 від 26.01.2016) та певних визначених додатків №2 до неї з рентної плати для видобування вуглеводної сировини від 26.01.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за січень 2016 року (реєстр. №9019204038 від 18.02.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 18.02.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за лютий 2016 року (реєстр. №9036926064 від 16.03.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 16.03.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за березень 2016 року (реєстр. №9059556568 від 19.04.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.04.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за квітень 2016 року (реєстр. №90809452324 від 19.05.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.05.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за серпень 2016 року (реєстр. №91692089402 від 15.09.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 15.09.2016);
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за вересень 2016 року (реєстр. №9195205093 від 18.10.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 18.10.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за жовтень 2016 року (реєстр. №9217250755 від 14.11.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 14.11.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за листопад 2016 року (реєстр. №9245273918 від 19.12.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.12.2016;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за грудень 2016 року (реєстр. №9267423287 від 20.01.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 20.01.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за січень 2017 року (реєстр. №9021678598 від 16.02.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 16.02.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за лютий 2017 року (реєстр. №9043768474 від 17.03.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 17.03.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за березень 2017 року (реєстр. №9062733509 від 12.04.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 12.04.2017;
податкової декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за квітень 2017 року (реєстр. №9088441518 від 13.05.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 13.05.2017;
у податковій декларації з рентної плати за видобування корисних копалин за травень 2017 року (реєстр. №9116598232 від 19.06.2017) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.06.2017,  а також
наведені в рішенні ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст. 100 ПКУ) №261 (договір №10 від 07.08.2015);
-          за даними акта від 13.03.2018 №2284/16-31-12-13-30/00135390:
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2015 року (реєстр. №9092983940 від 12.05.2015) та певних визначених додатків №2 до нього від 12.05.2015;
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2015 року (реєстр. №9092983846 від 12.05.2015) та певних визначених додатків №2 до нього від 12.05.2015;
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166481576 від 07.08.2015) та певних визначених додатків №2 до нього від 07.08.2015; 
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166481485 від 07.08.2015) та певних визначених додатків №2 до нього від 07.08.2015;
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222494596 від 30.10.2015) та певних визначених додатків №2 до нього від 30.10.2015;
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222459292 від 30.10.2015) та певних визначених додатків №2 до нього від 30.10.2015;
у податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2015 року (реєстр. №9274285170 від 26.01.2016) та певних визначених додатків №2 до нього від 26.01.2016;
у податковій декларації з рентної плати за січень 2016 року (реєстр. №9019203335 від 18.02.2016) ) та певних визначених додатків №2 до неї від 18.02.2016;
у податковій декларації з рентної плати за лютий 2016 року (реєстр. №9036924215 від 16.03.2016) ) та певних визначених додатків №2 до неї від 16.03.2016;
у податковій декларації з рентної плати за березень 2016 року (реєстр. №9059368585 від 19.04.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.04.2016;
у податковій декларації з рентної плати за квітень 2016 року (реєстр. №9080943506 від 19.05.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 19.05.2016;
у податковій декларації з рентної плати за травень 2016 року (реєстр. №9099500927 від 15.06.2016) та певних визначених додатків №2 до неї від 15.06.2016,  а також
наведені в рішенні ДФС України від 07.08.2015 №262 про надання розстрочення грошового зобов`язання ПАТ «Укрнафта» (а саме: розстрочення податкового боргу по рентній платі за користування надрами для видобування нафти в сумі 66030919,80 грн. та по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу в сумі 44504177,56 грн.), договір Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 10.08.2015 №17;
в рішенні ДФС України від 07.08.2015 №262/с про скасування розстрочення податкового боргу ПАТ «Укрнафта»;
-          за даними акта від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390:
у звітних податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за листопад 2014 року, які зареєстровані в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 19.12.2014 за реєстр. №№9073537130, 9073537118, 9073537105 та певних визначених додатків №2 до них від 19.12.2014;
у звітних податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2015 року, які зареєстровані в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 12.05.2015 за реєстр. №№9092982539, 9092982480, 9092982394, 9092982129 та певних визначених додатків №2 до них від 12.05.2015;
у звітних податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року, які зареєстровані в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 07.08.2015 за реєстр. №№9166479859, 9166479799, 9166479808 та певних визначених додатків №2 до них від 07.08.2015;
у новому звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року, який зареєстровані в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 09.11.2015 за реєстр. №9228712542;
в уточнюючого податкового розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року, який зареєстровані в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 13.11.2015 за реєстр. №9232657550;
у звітній податковій декларації з рентної плати за січень 2016 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 18.02.2016 за реєстр. №9019202920, та певних визначених додатків №2 до неї від 18.02.2016;
у звітній податковій декларації з рентної плати за лютий 2016 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 16.03.2016 за реєстр. №9036930611 та певних визначених додатків №2 до неї від 19.12.2016;
у звітній податковій декларації з рентної плати за березень 2016 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 19.04.2016 за реєстр. №9059361810 та певних визначених додатків №2 до неї від 19.04.2016;
у звітній податковій декларації з рентної плати за квітень 2016 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 19.05.2016 за реєстр. №9080942777 та певних визначених додатків №2 до неї від 19.05.2016;
у звітній податковій декларації з рентної плати за грудень 2016 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 20.01.2017 за реєстр. №9267421532 та певних визначених додатків №2 до неї від 20.01.2017;
у звітній податковій декларації з рентної плати за січень 2017 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 16.02.2017 за реєстр. №9021675768 та певних визначених додатків №2 до неї від 16.02.2017;
у звітній податковій декларації з рентної плати за лютий 2017 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 17.03.2017 за реєстр. №9043767209 та певних визначених додатків №2 до неї від 17.03.2017
у звітній податковій декларації з рентної плати за березень 2017 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 12.04.2017 за реєстр. №9062732878 та певних визначених додатків №2 до неї від 12.04.2017
у звітній податковій декларації з рентної плати за листопад 2017 року, яка зареєстрована в Новосанжарському відділенні Полтавської ОДПІ 13.12.2017 за реєстр. №9266306273 та певних визначених додатків №2 до неї від 13.12.2017;
-          за даними акта від 13.03.2018 №2267/16-31-12-14-30/00135390:
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222468012 від 30.10.2015) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222465103 від 30.10.2015) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2015 року (реєстр. №92742884412 від 26.01.2016) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітній податковій декларації з рентної плати за січень 2016 року (реєстр. №9019202055 від 18.02.2016) та певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за лютий 2016 року (реєстр. №9036920293 від 16.03.2016) та певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за березень 2016 року (реєстр. №9059356143 від 19.04.2016) та певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за квітень 2016 року (реєстр. №9080940274 від 19.05.2016) та певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за травень 2016 року (реєстр. №9099490050 від 15.06.2016) та певних визначених додатків №2 до неї;
-          за даними акта від 13.03.2018 №2269/16-31-12-14-30/00135390:
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2015 року (реєстр. №9092977305 від 12.05.2015) та додатку №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2015 року (реєстр. №9092977391 від 12.05.2015) та додатку №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166473854 від 07.08.2015) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року (реєстр. №9166473766 від 07.08.2015) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222460427 від 30.10.2015) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2015 року (реєстр. №9222459720 від 30.10.2015) та певних визначених додатків №2 до нього;
у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2015 року (реєстр. №9274283866 від 26.01.2016) та в додатку №2 до нього;
у звітній податковій декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин січень 2016 року (реєстр. №9019201616 від 18.02.2016) та в певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за лютий 2016 року (реєстр. №9036918883 від 16.03.2016) та в певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за березень 2016 року (реєстр. №9059351486 від 19.04.2016) та в певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за квітень 2016 року (реєстр. №9080938885 від 19.05.2016) та в певних визначених додатків №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за травень 2016 року (реєстр. №9099487807 від 15.06.2016) та в додатку №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за червень 2016 року (реєстр. №9120926667 від 15.07.2016) та в додатку №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за липень 2016 року (реєстр. №9143789599 від 12.08.2016) та в додатку №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за серпень 2016 року (реєстр. №9169199851 від 15.09.2016) та в додатку №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за вересень 2016 року (реєстр. №9195196746 від 18.10.2016) та в додатку №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за жовтень 2016 року (реєстр. №9217240036 від 14.11.2016) та в додатку №2 до неї;
у звітній податковій декларації з рентної плати за листопад 2016 року (реєстр. №9245267289 від 19.12.2016) та в додатку №2 до неї.
В цих актах камеральних перевірок зафіксовані висновки ГУ ДФС у Полтавській області про те, що в порушення вимог пп. 263.12.1 п. 263.12 ст. 263 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 1 січня 2015 року) та п. 257.4, п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 1 січня 2015 року) ПАТ «Укрнафта» несвоєчасно сплатило самостійно узгоджені податкові зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (а саме - в тексті акта від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390 (на стор. 4 - 5, 7 - 8 такого акта) зафіксовано висновки про несвоєчасну сплату позивачем сум податкових зобов`язань, задекларованим ним у податковому розрахунку за листопад 2014 року з додатками 2) та рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (для видобування нафти, природного газу, газового конденсату), з них в т.ч. у зв`язку з несвоєчасною сплатою сум авансових внесків з рентної плати. 
Згідно текстів актів камеральних перевірок та за даними наданих представником відповідача до матеріалів справи витягів з інтегрованих карток платника рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2015 - 2017 роки, суд встановив, що орган ДФС самостійно здійснював зарахування сум коштів, сплачених ПАТ «Укрнафта» до державного бюджету в рахунок оплати поточних сум податку, в рахунок погашення податкового боргу по рентній платі та плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що виник у минулих періодах.
Між тим, за змістом самих оспорюваних податкових повідомлень-рішень, що були прийняті на підставі вказаних актів камеральних перевірок, відповідач застосував до позивача відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України штрафні санкції за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань виключно по рентній платі. Розрахунки таких штрафних санкцій до кожного податкового повідомлення-рішення наявні у матеріалах справи.
Також зі змісту усних та письмових пояснень представника відповідача суд встановив, що такі розрахунки штрафних санкцій формувалися в автоматичному режимі з використанням даних з інтегрованої картки платника відповідного податку - ПАТ «Укрнафта». 
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з наведеними обставинами та нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне. 
Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється    Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній до та після 1 січня 2015 року, «податкове зобов`язання» - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
У пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній з 1 січня 2015 року, було визначено, що «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;  а в редакції чинній з 1 січня 2017 року, «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
В розумінні пп. 14.1.39 п. 14.3 ст. 14 ПК України «грошовим зобов`язанням платника податків» є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
В розумінні норми ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, спеціальними нормами ПК України, чинними у період подання позивачем податкової звітності за період листопад 2014 року та з рентної плати за періоди 2015 - 2017 років, було передбачено наступні строки сплати податкових зобов`язань:
- пп. 263.12.1 п. 263.12 ст. 263 («Плата за користування надрами для видобування корисних копалин») ПК України (у редакції, чинній до 1 січня 2015 року) визначав, що платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов`язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
- пп. 257.5 ст. 257 («Подання декларації і строки сплати рентної плати») ПК України (у редакції, чинній з 1 січня 2015 року) сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.
- пп. 257.5 ст. 257 ПК України (у редакції, чинній з 1 січня 2016 року) сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
За змістом норм п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Абзацом першим п. 87.9 ст. 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (абз. 2 п. 87.9 ст. 87 ПК України).
З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що дії податкового органу та платника податків в частині сплати податкового боргу та спрямування сплачених коштів чітко регламентовані. Так, наведені норми Кодексу встановлюють обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (тобто, визначення платником у своїх платіжних дорученнях призначення платежу не зобов`язує контролюючий орган зараховувати кошти, які сплачуються, в рахунок самостійно визначеного позивачем грошового зобов`язання, за наявності податкового боргу). Дане зобов`язання має імперативний характер як для контролюючого органу так і для інших суб`єктів податкового законодавства, що унеможливлює трактування даної норми в іншому ракурсі ніж цього вимагає законодавець.
Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №821/1750/17, від 13.02.2018 у справі №808/2290/17. 
Положеннями пп. 258.1.1  п. 258.1   ст. 258 ПК України   (у редакції чинній з 1 січня 2015 року) визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Зокрема, згідно з пп.   258.1.2    п. 258.1 ст. 258 ПК України  на суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу.
Водночас відповідно до пп.   20.1.19 п.   20.1 ст.20 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень), контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п.   111.2    ст.   111 ПК України).
Згідно з абз. 2 п.   126.1 ст.   126 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:  при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;  при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Аналізуючи зміст норм п. 87.9 і ст. 126 у сукупності, Верховний Суд у своїх постановах від 13.02.2018 по справі №К/9901/3879/17, від 04.04.2018 по справі №К/9901/3770/17, від 17.04.2018 по справі №К/9901/716/18 дійшов висновків про те, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст.87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених    ст. 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки. При цьому, санкція норми ст. 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм п. 87.9   ст.87 Податкового кодексу України, ст. 126 не містить.
Виходячи зі змісту позовної заяви, відповіді на відзив і додаткових пояснень позивача суд з`ясував, що позивач в цілому не заперечує проти обставини наявності у ПАТ «Укрнафта» у періоди перерахування ним коштів до державного бюджету в оплату поточних платежів з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти, природного газу, газового конденсату) податкового боргу, що сформувався з названого податку у попередні звітні періоди. Натомість, позивач переконаний у недостовірності та неправильності здійснених відповідачем розрахунків штрафних санкцій, а також вважає безпідставним нарахування сум штрафів за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за звітний період листопад 2014 року та за несвоєчасну сплату авансових внесків з рентної плати. 
Щодо посилання позивача на те, що проведення камеральної перевірки з питання своєчасності сплати ПАТ «Укрнафта» податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, задекларованих ним у звітних податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за листопад 2014 року (реєстр. №№9073537130, 9073537118, 9073537105 та в додатків №2 до них від 19.12.2014), колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеними вище поисланнями позивача та вказує на положення п. 75.1 і 75.2 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. 
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. 
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Порядок проведення камеральних перевірок врегульовано ст. 76 ПК України. Так, відповідно до норм п. 76.1, 76.2 і 76.3 цієї статті Кодексу (у редакції чинній на момент проведення розглядуваних камеральних перевірок), камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог         статті 86 цього Кодексу.
Камеральна перевірка   податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених         статтею 102   цього Кодексу.
За приписами п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання         податкової декларації,         звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної         пунктом 133.4         статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Згідно з   пп. 236.11.1 п. 236.11 ст. 236 ПК України (у редакції чинній платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного    розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Підпунктом 49.18.1 і 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:   календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;   календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Виходячи зі змісту наведених норм ПК України та встановлених у справі обставин, суд вважає, що грошові зобов`язання (штрафи за несвоєчасну сплати податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин), визначені в спірних рішеннях-податкових повідомленнях-рішеннях від 29.03.2018 №0016631213 і №0016701213 в частині сум штрафів 152         030,83 грн. і 485 979,16 грн. є   такими, що визначені поза межами строку давності, а тому позивач вважається вільним від таких грошових зобов`язань.
Крім того, на думку суду, на увагу заслуговують зауваження позивача до змісту самих податкових повідомлень-рішень від 29.03.2018 №0016631213 і №0016701213, що за даними розрахунків штрафної санкції до них включають суми штрафів за несвоєчасну сплату ПАТ «Укрнафта» податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин. А саме, суд встановив, що в текстах цих податкових повідомленнях-рішеннях наявні посилання на встановлення ГУ ДФС у Полтавській області порушення платником (позивачем) строку сплати суми грошового зобов`язання з «рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин», встановленого п. 57.1 ст. 57 і п. 257.5 ст. 257 ПК України.
Разом з тим, як вже було встановлено судом, предметом камеральної перевірки, результати якої оформлені актом від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390, в т.ч. було питання своєчасності сплати позивачем податкового зобов`язання, визначеного у податкових розрахунках плати за користування надрами для видобування корисних копалин за звітний період листопад 2014 року.
Системний аналіз норм ст. 9, 263 ПК України (у редакції чинній до 1 січня 2015 року) дає підстави стверджувати, що до 1 січня 2015 року податковим законодавством серед загальнодержавних податків та зборів, зокрема, було регламентовано два окремі самостійні види податків - плату за користування надрами та рентну плату за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України, особливості сплати яких визначалися до вказаної дати розділами ІХ та ХІ ПК України.
В подальшому у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII   (далі - Закон № 71-VIII), що набув чинності з 1 січня 2015 року,  законодавцем було змінено перелік загальнодержавних податків та зборів: зазначені податки виключено та введено новий окремий самостійний податок - рентну плату, порядок нарахування та сплати зобов`язань з якої визначено у розділі ІХ ПК України.  При цьому, з 1 січня 2015 року законодавцем також передбачено й відповідальність за несвоєчасну сплату суб`єктами господарювання їхніх зобов`язань за вказаним новим загальнодержавним податком - рентною платою.
Наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем за наслідками проведення 12.03.2018 камеральної перевірки було встановлено несвоєчасну сплату ПАТ «Укрнафта» його податкових зобов`язань за листопад 2014 року з плати за користування надрами, але до відповідальності позивача притягнуто за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати, тобто зовсім іншого загальнодержавного податку.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018 №0016631213 і №0016701213 не містять відомостей про притягнення позивача до відповідальності на підставі ст. 126 ПК України за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, задекларованих платником за звітний період листопад 2014 року.
Щодо правомірності посилання позивача щодо відсутності у відповідача підстав для притягнення його до відповідальності за несвоєчасну сплату авансових внесків з рентної плати, колегія суддів зазначає наступне.
З текстів актів від 12.03.2018 №2171/16-31-12-11-30/00135390, від 12.03.2018 №2172/16-31-12-11-30/00135390, від 13.03.2018 №2284/16-31-12-13-30/00135390, від 12.03.2018 №2181/16-31-12-13-30/00135390, від 13.03.2018 №2267/16-31-12-14-30/00135390 і від 13.03.2018 №2269/16-31-12-14-30/00135390 вбачається, що камеральними перевірками встановлені факти несвоєчасності сплати ПАТ «Укрнафта» авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти, природного газу, газового конденсату), задекларовані у податкових розрахунках за звітні періоди 1 - 4 квартали 2015 року, та у податковій декларації з рентної плати за 4 квартал 2015 року (а саме рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини).
Згідно з п. 46.5 і 46.6 ст.46 ПК України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов`язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.
Якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування змінюються форми податкової звітності, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, який затвердив такі форми, зобов`язаний оприлюднити нові форми звітності.
Форма звітності для плати за користування надрами для вибування корисних копалин у період до 17.08.2015 року була затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 17.09.2012 № 1000 «Про затвердження форм податкових розрахунків з плати за користування надрами». Вказана форма податкової звітності, за якою позивач подав до органів ДФС податкові розрахунки за звітні періоди 1 - 3 квартали 2015 року, не передбачала графи, що стосувалася сплати авансових внесків. 
Наказ Міністерства фінансів України від 17.08.2015 №719, яким була затверджена нова форма Податкової декларації з рентної плати, набрав чинності лише з 29 вересня 2015 року.
Згідно з Податковим кодексом України нові форми набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулося їх оприлюднення, нова форма декларації подавалася за IV квартал 2015 року та наступні податкові періоди. Тобто, дана форма використовується для складання звітності за IV квартал 2015 року та наступні звітні періоди, у тому числі і для самостійного виправлення помилок, допущених у податковій звітності за попередні звітні і податкові) періоди.
Наведені обставини свідчать про те, що декларувати авансові платежі позивач мав лише IV звітного кварталу 2015 року, як це передбачено Розрахунком з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.08.2015 №719.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у редакції, чинній до 1 січня 2016 року, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:  при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;  при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згодом п. 22 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2016 року, в абз. 1 п. 126.1 ст. 126 Кодексу слова «та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати» виключено.
Відповідно, редакція ст. 126 ПК України, чинна на момент проведення камеральних перевірок та виявлення порушень граничних строків сплати рентної плати, передбачала можливість застосування до платника податків відповідальності за несвоєчасну сплату лише узгодженої суми грошового зобов`язання.
У контексті з наведеним суд враховує зміст ч.1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як випливає із Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Також, у вказаному Рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. 
Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи. У свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій. 
Таким чином, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас, заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.
Так, відповідно до п. 11 підрозд. 10 «Інші перехідні положення» розд. ХХ ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Враховуючи вищенаведені норми права суд приходить до висновку, що починаючи з 1 січня 2016 року позивач не несе відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату авансових внесків з рентної плати.
Щодо посилання позивача щодо не підтвердження змістами актів та розрахунків до них, даними інтегрованих карток платника податку правильності та достовірності визначених ГУ ДФ у Полтавській області розмірів штрафів за несвоєчасну сплату ПАТ «Укрнафта» узгоджених сум грошових зобов`язань з рентної плати, колегія суддів зазначає наступне.
З наявної у справі судового рішення у справі №826/18753/15 (постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2016) за участю ПАТ «Укрнафта», що наразі набрало законної сили, вбачається під час розгляду вказаної судової справи судом були встановлені обставини подання ПАТ «Укрнафта» в травні 2015 року до Гадяцької ОДПІ, Карлівської ОДПІ, Полтавської ОДПІ та Миргородської ОДПІ уточнюючих розрахунків з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за звітні періоди серпень-грудень 2014 року, згідно яких ПАТ «Укрнафта» зменшило розміри попередньо задекларованих податкових зобов`язань на значні суми коштів. Розміри зменшення сум податкових зобов`язань в результаті такого уточнення та висновки щодо правомірності таких коригувань встановлені в тексті постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2016 у справі №826/18753/15 (повний текст якого також розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наступним посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/Review/57202771).
Також представником позивача в додатках до додаткових письмових пояснень (вих. №01/01/07-474 від 19.03.2019) до суду подана узагальнююча довідка щодо уточнених сум податкового зобов`язання з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року, де наведені суми зменшення розмірів тих чи інших попередньо задекларованих податкових зобов`язань.
Крім того, зі змісту наданих представником позивача письмових пояснень від 16.10.2019 №01/01/07-1680 та наявних матеріалів справа (а саме: додатків до додаткових письмових пояснень позивача від 30.05.12019 №01/01/07-918) суд встановив, що в червні 2016 року ПАТ «Укрнафта» подало уточнюючу податкову декларацію з рентної плати реєстр. №9092746028, якою зменшило попередньо задекларовані ним за звітний період квітень 2016 року податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти на суми 5 121,77 грн. і 507,23 грн. Правомірність таких дій позивача щодо коригування показників раніше поданої звітності відповідачем у межах цього спору не заперечується.
Разом з тим, як стверджує представник позивача у своїх письмових поясненнях з посиланням на текст письмових пояснень відповідача від 30.05.2019 в частині опису обставин нарахування штрафів за актом №2181/16-31-12-13/00135390, та не було спростовано представником відповідача у додатково наданих усних і письмових поясненнях, відповідач нарахував штрафні санкції (а саме: у розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 №0016701213) у зв`язку з поданням вказаної вище уточнюючої податкової декларації. А саме, відповідач відобразив суми зменшення податкового зобов`язання датою подання уточнюючої податкової декларації як погашення податкового боргу за період 1 квартал 2015 року, за наслідком чого нарахував штрафні санкції.
У контексті з наведеним колегія суддів враховує те, що відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, платник самостійно обчислює у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, суму податкового та/або грошового зобов`язання. 
Одночасно нормами п.   50.1 ст. 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. 
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: 
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; 
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Тобто, у випадку самостійного виявлення помилок у раніше поданій декларації платник може виправити їх шляхом подання звітної, нової звітної або уточнюючої декларації. У такому випадку, як відзначив Верховний Суд у тексті своєї постанови від 25.04.2019 у справі № 826/19068/16 у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом         126.1         ст.         126 ПК України. Оскільки із поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.
Окрім того, аналізуючи правовий зміст норм п. 54.1 ст. 54, ст. 50, п. 126.1 ст. 126 ПК України у їх сукупності Верховний Суд (постанови від 25.04.2019 у справі № 826/19068/16, від 27.02.2018 у справі №№813/2009/17, від 14.08.2018 у справі №818/1507/17) дійшов висновків про те, що специфіка нарахування штрафної санкції за ст. 126 ПК України полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу. Отже при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання з певного податку, відсутній об`єкт застосування штрафної санкції, передбаченої ст. 126 ПК оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податковим зобов`язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, у той час як її (штрафної санкції) нарахування залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.
Беручи до уваги не спростовані відповідачем обставини подання позивачем уточнюючої податкової звітності з податку, за даними якої задекларовані попередньо та нараховані ПАТ «Укрнафта» до сплати суми податкових зобов`язань були ним же відкориговані у бік їх зменшення (тобто, шляхом зменшення абсолютного значення розмірів податкових зобов`язань як таких), суд приходить до висновку, що в силу затвердженої методики ведення органом ДФС інтегрованої картки платника податків (в даному випадку позивача) таке уточнення розмірів податкових зобов`язань відображається як погашення податкового боргу станом на дату подання відповідного уточнюючого розрахунку. Дані висновки суду підтверджені поясненнями представника відповідача та змістом положень Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016  №422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а саме згідно розд. VІ гл. 1 п. 2: є первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, в т.ч. подана платниками звітність, в тому числі уточнена (зменшення суми податкового боргу/заборгованості зі сплати єдиного внеску за рахунок зменшення платником сум грошових зобов`язань / сум єдиного внеску).
Крім того, як зазначив представник позивача у своїх письмових поясненнях від 16.10.2019 №01/01/07-1680, до загальної суми штрафних санкцій у податковому повідомленні-рішенні від 30.03.2018 №001714211 увійшли суми штрафів, визначені відповідачем за несвоєчасну сплату ПАТ «Укрнафта» податкових повідомлень-рішень Лохвицької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 02.07.2015 за №№0001381500, 0001441500 і №0001501500, що були скасовані постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2016 у справі №826/18753/15 (що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 21.07.2016). Дані обставини представником відповідача документально спростовані не були. Зокрема, у тексті своїх письмових пояснень від 10.10.2019 представник відповідача визнав, що мало місце автоматичне нарахування штрафних санкцій по вищевказаним податковим повідомленням-рішенням.
Наведені вище обставини, на думку суду, у своїй сукупності свідчать про те, що розміри визначених відповідачем в даному випадку штрафів відповідно до ст. 126 ПК України з використанням даних інтегрованої картки платника податку (позивача) не можна вважати достовірними та належним чином обґрунтованими.
У той же час, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, визначати дійсні розміри штрафів та приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 за № 0017001211, № 0017011211, № 0017041211, від 30.03.2018 № 0017111211, № 0017121211, № 0017141211, від 02.04.2018 № 0017361213 і № 0017381213, від 29.03.2018 № 0016631213, № 0016521213, №0016531213, № 0016701213, від 29.03.2018 № 0013131214 і № 0013151214, від 29.03.2018 № 0012941214, № 0012951214 і №0012971214 та необхідність скасування останніх, оскільки висновки контролюючого органу про розміри штрафів, на яких вони ґрунтуються, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, що одночасно позбавляє суд можливості самостійно здійснити обрахунок штрафних санкцій.
Щодо посилання позивача на відсутність у ГУ ДФС у Полтавській області, як контролюючого органу за місцем неосновного обліку платника рентної плати - ПАТ «Укрнафта» (тобто, за місцем розташування об`єктів оподаткування), були відсутні законні повноваження на проведення камеральних перевірок та прийняття за їх наслідками податкових повідомлень-рішень, як таку, що суперечить змісту норм ст. 41 («Контролюючі органи та органи стягнення») ПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені вище посилання позивача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень     та     у спосіб, що визначені     Конституцією     та     законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод     та     інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.          
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено - 20 лютого 2020 року).

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 
                    
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,

                                                                                                    М.І. Кобаль