Ухвала 
 
29 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 520/1839/19
 
провадження № 61-1808ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Васильєвої Крістіни Вікторівни на постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Позовна заява мотивована тим, що 25 березня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 13 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку.
 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання щодо повернення коштів належним чином, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 16 січня 2019 року становить 11 811,73 грн, з яких: тіло кредиту - 2 443,33 грн, проценти - 5 138,31 грн, пеня - 3 191,44 грн та штрафи: 
500,00 грн та 538,65 грн.
 
На підставі вказано АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з 
ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 811,73 грн.
 
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 31 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
 
Рішення Київського районного суду міста Одеси від 31 травня 2019 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 443,33 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 184,50 грн.
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
20 січня 2020 року через засоби поштового зв`язку представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Васильєва К. В. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року в частині незадоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення. яким вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2 102,00 грн.
 
Предметом позову у справі № 520/1839/19 є: стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості в розмірі 
11 811,73 грн.
 
Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 210 200,00 грн (2 102,00грн х 100). 
 
У касаційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат 
Васильєва К. В. зазначає, що судове рішення у даній справі підлягає касаційному оскарженню відповідно до підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
 
На обґрунтування вказаних доводів, заявник вказує на те, що такі поняття як «значний суспільний інтерес», «питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «виняткове значення для її учасника, який подає касаційну скаргу» є оціночними поняттями та мають недостатньо визначений характер і критерії їх розуміння для правозастосовчої практики судами, оскільки в чинному ЦПК України не вказано, що слід розуміти під такими поняттями та які існують критерії їх визначення. Наявність таких невизначених у законі оціночних питань нівелює принцип правової визначеності закону як складової принципу верховенства права та не враховує сталу практику Європейського суду з прав людини, що вимагає достатньо чітких формулювань правових норм у тексті нормативно-правових актів.
 
Проте вказані заявником аргументи, як підстава для відкриття провадження у справі за підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Крім того, правила щодо застосування матеріальних норм права у спірних правовідносинах, було висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (касаційне провадження № 14-131цс19) у аналогічній справі. Вказаний правовий висновок було враховано судом апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Наведені заявником в касаційній скарзі аргументи, фактично зводяться до переоцінки доказів.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржуване судове рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» -адвоката Васильєвої Крістіни Вікторівни на постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                 В. П. Курило