УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
02 січня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-6565ск19
справа № 367/1601/18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 — адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року постановлену в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017110040003420, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого там само, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі — КК).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ірпінь Київської області, жителя АДРЕСА_2 зареєстрованого там само,
у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 186 КК.
Суть питання
За вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 квітня 2019 року засуджено до покарання у виді позбавлення волі: 
—       ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК — на строк 5 років, за ч. 3 ст. 186 КК — на строк 6 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;
—       ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК — на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2015 року і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 
Київський апеляційний суд ухвалою від 24 жовтня 2019 року залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник ОСОБА_6 , обмежившись загальними фразами, не конкретизував, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції. Зокрема, захисник не обґрунтував, у чому саме полягали порушення допущені апеляційним судом, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішеня, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Також, вказуючи на порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів, захисник не зазначає чи порушувалось перед цим судом питання про повторне дослідження доказів, з підстав передбачених ч. 3 ст. 404 КПК, та не обґрунтовує у чому саме це порушення полягало беручи до уваги, що апеляційний суд, обмежившись аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції погодився з їх оцінкою, наданою місцевим судом.
Верховний Суд зазначає, що сам по собі факт непогодження сторони кримінального провадження з висновками суду щодо оцінки доказів не свідчить про допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом. 
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                              ОСОБА_3