Справа № 341/2539/13-ц 
Провадження № 22-ц/4808/39/20 
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д. 
Суддя-доповідач Ясеновенко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року          м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої                        Ясеновенко Л.В.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В., 
секретаря                        Бойчука Л.М.,
               з участю                        сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання об`єктом права спільної сумісної власності все спільно нажите майно, визнання права власності на 1/2 частку новостворених та реконструйованих приміщень та поділ майна в натурі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду, ухвалене у складі судді Максимчина Ю.Д.16 травня 2017 року в м. Галичі,
в с т а н о в и в :
01.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання об`єктом права спільної сумісної власності все спільно нажите майно, визнання права власності на 1/2 частку новостворених та реконструйованих приміщень та поділ майна в натурі.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з вересня 2006 року по березень 2013 року вони з відповідачем проживали разом в належній йому квартирі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне з відповідачем господарство, спільний бюджет. Між ними склались відносини, притаманні подружжю. За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також за час спільного проживання вони за спільні кошти, спільною працею реконструювали належну відповідачу вищевказану квартиру, в результаті чого її загальна площа збільшилась з 66,5 кв. м до 122 кв. м. На купівлю будматеріалів, оплату робіт будівельників при реконструкції квартири, придбання іншого майна витрачено 90 837 грн та 4 290 доларів США.
Вказувала, що за спільні кошти в період спільного проживання ними до належного відповідачу автомобіля придбано наступне майно: магнітофон вартістю 900 грн, чохли вартістю приблизно 300 грн, холодильну камеру вартістю 1 500 грн, крісло дитяче вартістю 800 грн, 2 осінні колеса вартістю 800 грн, 4 зимові колеса вартістю 4 000 грн, також придбано речі для квартири: світильник для ванної кімнати вартістю 1200 грн., 4 підсвітки загальною вартістю 800 грн., антена, тюнер та їх монтаж – 1 200 грн., роги оленя 2 500 грн., дві дитячі коляски 1 200 грн. та 500 грн., праска 379 грн., холодильник 4 496 грн. мікрохвильова піч 1 010 грн. та посуд до неї 189 грн., соковижималка 349 грн., фотоапарат 12000 грн., радіотелефон 850 грн., карниз 120 грн, а всього на загальну суму 24 673 грн.
Всього за період спільного проживання з відповідачем з вересня 2006 року по березень 2013 року ними було витрачено на реконструкцію (перебудову), житлових та нежитлових приміщень та придбання майна 147 210 грн. та 5 790 доларів США.
Також за час спільного проживання вони сплатили 62 901 грн оформленого раніше відповідачем кредиту для придбання автомобіля «Нива -Шевроле», до якого разом придбали причіп, а також оформили три споживчі кредити, які спільно погасили. За її особисті кошти придбано причіп вартістю 3 100 грн та сплачено 250 грн за його державну реєстрацію.
Зазначала, що спірна квартира в період спільного проживання покращилась та істотно збільшилась у своїй вартості, внаслідок спільних трудових та грошових затрат, та є об`єктом їх спільної сумісної власності і підлягає поділу.
14.08.2014 року Дзюбинська подала заяву про уточнення позовних вимог та просила суд:
- встановити факт проживання її  з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по березень 2013 року в квартирі по  АДРЕСА_1 ;
- визнати об`єктом права спільної сумісної власності все спільно нажите сторонами майно, як подружжя, в тому числі новостворені та реконструйовані житлові та нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 ;
- визнати за нею право на 1/2 частину новостворених та реконструйованих житлових та нежитлових приміщень в квартирі, що розташована по АДРЕСА_1 , і присудити на її користь й реально поділити їх в натурі, виділивши їй із вказаного майна:
одну новозбудовану кімнату площею 26,1 кв м, яка розміщена над ванною, коридором і гаражем на другому поверсі і одну кімнату на цьому ж поверсі площею 9,5 кв  м для переобладнання її в подальшому на кухню, а також ванну із санвузлом площею 7,2 кв м, коридор площею 5,8 кв м у прибудові та площадку площею 4,4 кв м із сходовою кліткою на другому поверсі, а всього загальною площею 53 кв м, 
або кімнату на першому поверсі площею 15,2 кв м, кухню площею 6,6 кв м, частину коридору площею 6,5 кв м, ванну кімнату із санвузлом площею 7,2 кв м та коридор (тамбур) площею 5,8 кв м;
- визнати за нею право власності на 1/2 частину новоствореного нежитлового приміщення, що по АДРЕСА_1 - гаража площею 25,4 кв. м з компенсацією виплати позивачу відповідачем в грошовому виразі його вартості виходячи із рівності часток;
- зобов`язати відповідача компенсувати 1/2 частину вартості виплачених кредитних коштів на придбання легкового автомобіля марки «Нива-Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 протягом вересня 2006 - серпня 2008 років в сумі 31 450 грн (від загальної суми виплат 62 901 грн) та страхові виплати за період 2006-2008 роки;
- компенсувати 5 150 грн, що становить 1/2 частини вартості товарів придбаних для автомобіля, а саме: магнітофону вартістю 900 грн, чохлів вартістю приблизно 300 грн, холодильної камери вартістю 1 500 грн, кріселка дитячого вартістю 800 грн, 2 осінні колеса вартістю 800 грн, 4 зимові колеса вартістю 4 000 грн, вартість інших запчастин та проведеного ремонту вартістю 2 000 грн;
- стягнути кошти за придбаний причіп в сумі 3 100 грн та 250 грн за проведення реєстрації. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Галицького районного суду від 16 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по березень 2013 року.
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трикімнатну квартиру, загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділено ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна у приватну власність 5/6 ідеальних часток трикімнатної квартири загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділено ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна у приватну власність 1/6 ідеальну частку трикімнатної квартири загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .
Трикімнатну квартиру загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 . залишено у спільній частковій власності.
У задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання  ОСОБА_2  компенсувати 1/2 частину вартості виплачених кредитних коштів на придбання легкового автомобіля марки «Нива-Шевроле» д.н.з.  НОМЕР_1 протягом вересня 2006 – серпня 2008 років в сумі 31 450 грн. (від загальної суми виплат 62 901 грн.) та страхових виплат за період 2006-2008 роки, компенсації 5 150 грн., що становить 1/2 вартості товарів придбаних для автомобіля магнітофону вартістю 900 грн., чохлів вартістю приблизно 300 грн., холодильної камери вартістю 1 500 грн., кріселка дитячого  вартістю 800 грн., 2 осінніх коліс вартістю 800 грн., 4 зимових коліс вартістю 4 000 грн., вартості інших запчастин та проведеного ремонту – 2 000 грн. та стягнення коштів за придбаний причіп в сумі 3 100 грн. та 250 грн. за проведення реєстрації відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 458,80 грн. судового збору.
Задовольняючи позов в частині встановлення факту та виділення в приватну власність сторін ідеальних часток квартири, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні встановлено факт проживання сторін, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по березень 2013 року. За вказаний період сторонами проведено реконструкцію квартири, що перебуває у власності відповідача за рахунок їх спільних трудових та грошових затрат. При цьому суд встановив, що трудова та грошова участь відповідача у покращенні майна значно переважила участь позивача, оскільки відповідач сам фізично брав участь у організації та виконанні будівельних робіт, купівлі будівельних матеріалів, залучав своїх родичів, знайомих без оплати їх послуг.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача компенсувати 1/2 частину вартості виплаченого кредиту, вартості придбаного майна, стягнення коштів за придбаний причеп та проведення його реєстрації, суд виходив з того, що не здобуто доказів придбання у період спільного проживання автомобіля та збільшення його істотної вартості за рахунок спільної праці та спільних коштів та дійсної вартості причепу, при цьому позивачем вибрано невірний спосіб захисту. Зазначивши, що спірна квартира є річчю неподільною, відмовив у розподілі нерухомого майна в натурі.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вказує, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неналежному дослідженні судом доказів по справі та невідповідності висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що суд без будь-яких розрахунків та обґрунтувань провів поділ нерухомого майна по 1/6 та 5/6 частках, а також безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо виплати компенсації за спільно придбані під час спільного проживання неподільні речі та неправильно вирішив питання про розподіл судових витрат.
Позивачка вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків, не враховано положення ст. 60 СК України. 
При поділі квартири у розрахунку 1/6 частини їй та 5/6 відповідачу, суд дійшов помилкового висновку про переважну участь відповідача у процесі реконструкції будинку, оскільки він працював лише по вихідних днях та під час відпустки. При цьому, суд не врахував, що вони разом вибирали та закуповували будівельні матеріали. Вона готувала їсти майстрам та прибирала, від її родичів позичалися інструменти, що підтверджено в судовому засіданні показами свідків. 
Крім цього, на момент початку будівництва вона була вагітною і не могла фізично виконувати роботу на рівні з чоловіком. Пізніше, вона постійно здійснювала догляд за народженою дитино-інвалідом та продовжувала в межах можливостей допомагати чоловікові у здійсненні реконструкції будинку. 
Судом також не взято до уваги її участь у фінансуванні будівельних робіт та повернення боргів відповідача. Крім цього, судом при ухваленні рішення проігноровані як ухвали суду про проведення експертиз так і самі висновки експертів, у яких передбачалася необхідність поділу майна по 1/2 частці кожному. Вважає, що суд безпідставно відійшов від засад рівності часток подружжя, не врахував положеньст. 70 СК України про те, що суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, абоякщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Вказані винятки є вичерпними та не можуть судом тлумачитись на власний розсуд. Крім того, суд не обґрунтував висновок про те, що трудова та грошова участь відповідача у покращенні майна значно переважала за її участь та не навів відповідних доказів. 
Також суд, встановивши, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, безпідставно не визнав спільним майном і інші речі, які були придбані за час спільного проживання.
Не враховано судом і того, що відповідач подав до матеріалів справи підроблені документи - товарні чеки та накладні на придбання будівельних матеріалів та речей.
Позивач зазначає, що на вирішення експертиз ставилося питання про можливі варіанти поділу квартири по 1/2 частці, що вказує на неможливість поділу на визначені судом частки 1/6 та 5/6.
Суд залишив квартиру у спільній власності, тобто не провів поділ майна в натурі.
Вважає також, що внаслідок неправильного вирішення спору, судом неправильно проведено розподіл судових витрат та не враховано оплату нею проведення експертиз – 5 000 грн. та 2 500 грн. А в цілому нею під час розгляду справи понесено витрат на загальну суму 20 458,20 грн.
З цих підстав просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині визначення часток у квартирі та залишення квартири у спільній частковій власності скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частини новостворених та реконструйованих житлових та нежитлових приміщень в квартирі, розташованій по АДРЕСА_1 , та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 скасовано та в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Отже, рішення суду першої інстанції переглядається лише у скасованій частині.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.
ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу не визнали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Рішенням суду встановлено, що в період з вересня 2006 року по березень 2013 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.
Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає зазначеним критеріям.
Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Визначаючи правовий статус житла як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, від 8 листопада 2017 року у справі № 1447цс17.
Судом встановлено, що 28 листопада 2002 року відповідач придбав трикімнатну квартиру загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі № 2175 (т. 1 а.с. 48).
Рішенням виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області від 22 листопада 2006 року № 197 відповідачу надано дозвіл на добудову авто гаража та реконструкцію існуючої веранди в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 51, 58).
Рішенням Галицької міської ради Івано-Франківської області від 10 серпня 2009 року № 97 відповідачу надано дозвіл на розробку технічної документації для передачі в оренду земельної ділянки в АДРЕСА_1 (прибудинкова територія) для обслуговування веранди та гаража (т. 1 а.с. 50, 136).
Відповідно до рішення Галицької міської ради Івано-Франківської області від 18 травня 2010 року № 52 затверджено відповідачу технічну документацію по передачі земельної ділянки в оренду в АДРЕСА_1 для обслуговування веранди та гаража (т. 1 а.с. 137).
01 липня 2010 року між відповідачем та Галицькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0051 га терміном на один рік, який в подальшому продовжений, орендна плата за період з 01.07.2010 року по березень 2013 року нарахована в сумі 172,62 грн (т.1 а.с. 139-144, т. 5 а.с. 19).
25 листопада 2010 року Інспекцією держархбудконтролю в Івано-Франківські області відповідачу надано дозвіл на виконання будівельних робіт № 880 з реконструкції веранди та добудови гаража (т.1 а.с. 55).
Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 від 12.12.2000 року квартира загальною площею 66,5 кв.м. розташована на 1-2 поверхах двоповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 37,7 кв.м., кухні площею 6,6 кв.м., ванної кімнати 2,1 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., коридорів 6,3 кв.м. та 4,5 кв.м., вбудованої шафи 2,5 кв.м. та веранди 5,9 кв.м. (т.1 а.с. 132).
Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 від 16.12.2011 року квартира загальною площею 122,0 кв.м. розташована на 1-2 поверхах двоповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 40,0 кв.м., кухні площею 6,6 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 7,2 кв.м., коридору площею 6,5 кв.м., тамбуру площею 5,8 кв.м., холу площею 26,1 кв.м., гаражу площею 25,4 кв.м. та сходової площею 4,4 кв.м. (т.1 а.с. 133).
Рішенням виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області від 26 січня 2012 року № 11 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем (т.1 а.с. 138).
26.01.2012 року відповідачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 122,0 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. (т.1 а.с. 154) та 13.02.2012 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію цієї квартири, реєстраційний номер 35995011, номер запису: 1052 в книзі: 8 (т.1 а.с. 155).
Згідно довідок Управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 28.05.2013 року № 605/01-22 та від 27.05.2013 року № 602/01-22 позивачка отримувала соціальні виплати за період з лютого 2008 року по грудень 2012 року в загальній сумі 32 628,10 грн (т. 1 а.с. 69-70).
Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі від 27.05.2013 року за № 602 позивачка знаходиться на обліку в управлінні, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи та загальний розмір отриманої пенсії за період з листопада 2008 року по травень 2013 року становить 41 227,74 грн (т.1 а.с.19).
Відповідно до відомостей нарахування заробітної плати заробітна плата позивачки за період з січня 2006 року по грудень 2007 року та з квітня 2008 року по грудень 2012 року становить 142 311,43 грн (т.2 а.с.53-63).
07 листопада 2012 року та 14 листопада 2012 року Галицькою районною радою виплачено позивачці 2 000,00 грн. та 5 648,75 грн. матеріальної допомоги, а також позивачка в 2011 та 2012 році отримала одноразову грошову допомогу з коштів місцевого бюджету в загальній сумі 900,00 грн. (т.2 а.с. 90, т. 4 а.с. 154). 
20.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та позивачкою укладено кредитний договір, згідно якого остання 17.04.2012 року, 25.05.2012 року та 08.07.2012 року отримала кредит в загальній сумі 1 841,00 грн (т.2 а.с. 51, 52). 
Згідно довідки Галицького ТВБВ № 10008/062 філії Івано-Франківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 16.12.2013 року № 476 позивачка отримала споживчий кредит в сумі 10 000,00 грн. згідно кредитного договору № 266 від 10.05.2007 року, який сплачено повністю 11.05.2010 року (т.3 а.с. 164). 
13.09.2007 року між ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» та позивачкою укладено кредитний договір № 83018256629, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 1 998,20 грн. на придбання товарів, а саме обігрівача Delongi TRD 0820T вартістю 675,00 грн., мережевого фільтра Sven Optima вартістю 18,00 грн., Samsung C 106R 5 вартістю 972,20 грн., каструлі з кришкою Wolomin PBSO170A вартістю 36,00 грн., засіб для чищення духовок WRPO WP18035 вартістю 36,00 грн. та сертифіката вартістю 261,00 грн (т.4 а.с.143).
Згідно довідок про заробітну плату та інших доходів від 11.10.2013 року № 200, № 201, № 202, № 203, № 204, № 205, № 206 та № 207, виданих Галицькою центральною районною лікарнею, загальна сума прибутку відповідача за період з січня 2006 року по вересень 2013 року становить 236 590,03 грн (т.1 а.с. 96-103).
Згідно довідки Управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 01.04.2014 року № 539 відповідач за період з березня 2008 року по листопад 2010 року отримував допомогу на дитину-інваліда в загальній сумі 19 934,12 грн (т. 3 а.с. 241).
Згідно довідки Галицького ТВБВ № 10008/062 філії Івано-Франківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 13.03.2014 року № 81 відповідач отримав споживчий кредит в сумі 15 000,00 грн. згідно кредитного договору № 358 від 28.08.2008 року, який сплачено повністю 30.03.2009 року (т.4 а.с. 87). 
Згідно довідки КП «Галичводоканал» від 13.06.2013 року № 155, відповідей на адвокатський запит Галицького УЕГГ від 12.02.2014 року № 02.3-13/72, Філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Галицький район електричних мереж» від 12.02.2014 року № 021/94/2 відповідач користувався пільгами у розмірі 50 % з 30.01.2011 року по 31.12.2012 року у зв`язку із інвалідністю сина ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 215, т. 3 а.с. 29-43), а також згідно Інформаційної довідки Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» - за період з 31.01.2011 року по 26.12.2012 року (т. 6 а.с. 41).
Вищенаведене свідчить про те, що за період спільного проживання сторони працювали та отримували доходи. 
Судом встановлено, що за період спільного проживання сторони здійснили прибудову до належної відповідачу трикімнатної квартири і тому підлягає поділу саме таке майно.
Для визначення вартості квартири було призначено ряд експертиз.
Згідно експертного висновку будівельно-технічної експертизи № 3/01/15 від 16.01.2015 року, наданого судовим експертом Боднар О ОСОБА_5 З ОСОБА_5 , у основній квартирі АДРЕСА_2 було проведено роботи, які не призвели до зміни геометричних розмірів, функціонального призначення та основних техніко-економічних показників помешкання. Такий вид робіт відноситься до категорії «ремонтні роботи». Також експертом запропоновано два варіанти поділу допоміжних (нежитлових) приміщень (т. 6 а.с. 67-85).
Згідно експертного висновку будівельно-технічної експертизи № 1/08/15 від 02.08.2015 року, наданого судовим експертом ОСОБА_6 , ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 (до початку проведення ремонтно-будівельних робіт) станом на кінець 2006 року – до проведення реконструкції (беручи до уваги технічні характеристики квартири станом до 2006 року) визначена витратним способом становила 58 737,23 грн. та ринкова вартість квартири на час проведення експертизи за адресою: АДРЕСА_1 в стані після проведення реконструкції (беручи до уваги технічні характеристики квартири станом після 2012 року), після проведення робіт по прибудові, визначена витратним способом, станом на час проведення експертизи становить 419 587,24 грн. (т.6 а.с. 215-223)
Згідно експертного висновку додаткової будівельно-технічної експертизи № 3/01/15д від 02.08.2015 року, наданого судовим експертом Боднар О.З., у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» технічно можливо розділити об`єкт нерухомого майна – квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у стані на час проведення експертизи відповідно до часток 1/2 та 1/2 та запропоновано два варіанти поділу (т.6 а.с. 224-239).
Відповідно до висновку повторної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 5719/5720 від 27.02.2017 року, проведеної експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, ринкова вартість квартири по АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи в стані до проведення реконструкції (технічні характеристики квартири станом до 2006 року) становить 611 244,72 грн. Ринкова вартість квартири по АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи в стані після проведення реконструкції (технічні характеристики квартири станом після 2012 року) становить 904 920,90 грн. У відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» технічно можливим є поділ квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у відповідності до ідеальних співвласників 1/2 та 1/2, з відхиленням від ідеальних часток та розрахунком компенсації, яку повинен сплатити один із співвласників іншому, та запропоновано один варіант поділу (т. 7 а.с. 126-135). 
При визначенні вартості квартири суд приймає до уваги висновок повторної експертизи № 5719/5720 від 27.02.2017 року, проведеної експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оскільки обидві сторони, вказуючи на недоліки проведення попередніх експертиз, просили призначити повторну експертизу.
Враховуючи висновок повторної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 5719/5720 від 27.02.2017 року щодо вартості квартири до та після реконструкції, таке майно збільшилось у вартості на 293 676,18 грн., тобто на 1/3 частину від вартості квартири, що не є істотним збільшенням, враховуючи також і те, що площа квартири збільшилась за рахунок добудови гаража та допоміжних приміщень, тому квартира, яка була придбана відповідачем до періоду спільного проживання з позивачкою, не може бути визнана об`єктом спільної власності. Частки сторін у цій частині становлять по 1/6. Відповідно частка відповідача у квартирі становить 5/6. Тому поділ майна є можливим саме шляхом визначення ідеальних часток сторін.
Також встановлено, що 07.06.2011 року за відповідачем зареєстровано легковий автомобіль марки Chevrolet, модель Niva ЗНГ, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 № НОМЕР_3 . (т.1 а.с. 117). Вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане на заміну свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 № НОМЕР_5 від 03.11.2004 року, про що свідчить особлива відмітка у свідоцтві.
Для придбання вказаного автомобіля відповідач 21.11.2004 року отримав кредит. 
Згідно виписки про сплату платежів по кредитному договору № IFL0AK00050004 від 21.11.2004 року відповідачем за період з 10.12.2004 року по 27.08.2008 року сплачено кошти в загальній сумі 77 641,86 грн., зокрема за період з 08.09.2006 року по 27.08.2008 року (період спільного проживання сторін) – в сумі 48 515,16 грн. (т.4 а.с. 1-58).
Тому з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 1/2 частина сплачених кредитних коштів за автомобіль за період спільного проживання - 24 257,58 грн.
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 за відповідачем 15.05.2007 року зареєстровано причіп-легковий марки ПГМФ, модель 8302, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 (т.1 а.с. 118).
Сторони не заперечили, що вартість вказаного причепа становить 3 100 грн.
Отже встановлено, що за період спільного проживання сторони здійснили прибудову до належної відповідачу трикімнатної квартири, погасили частину кредиту на придбання автомобіля та придбали причеп до автомобіля, тому підлягає поділу саме вказане майно.
Встановлено, що ОСОБА_1 оплатила проведення двох експертиз - № 3/01/15 від 16.01.2015 року вартістю 5500 грн. (т.6 а.с 101) та № 1/08/15 від 02.08.2015 року вартістю 2500 грн.(т.7 а.с.4), а ОСОБА_2 оплатив проведення повторної судово-будівельної експертизи № 5719/57/20 від 27.02.2017 року вартістю 12 571,00 грн.(т.7 а.с. 125)
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи вищенаведене, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та визнання 1/3 частини трикімнатної квартири по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності, виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку поділу майна відповідно 1/6 та 5/6 часток у квартирі, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 257,58 грн. як 1/2 частину виплачених за період з вересня 2006 року до серпня 2008 року кредитних коштів на придбання легкового автомобіля марки Chevrolet, модель Niva ЗНГ, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та 1 550 грн. як 1/2 частку вартості причепа легкового марки ПГМФ, модель 8302, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , а всього 25 807,50 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації 5 150 грн, що становить 1/2 частини вартості товарів придбаних для автомобіля, слід відмовити за недоведеністю вимог в цій частині. А щодо стягнення витрат по оплаті полісів обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та витрат по реєстрації автомобіля, то такі не підлягаю поділу, оскільки не є майном, а відносяться до витрат на утримання майна. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 850,00 грн. витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та 93,70 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Крім того, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави 734,70 грн. недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат по оплаті експертизи немає, оскільки як було зазначено вище проведення повторної експертизи вартістю 12 571,00 грн.було сплачено відповідачем.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду від 16 травня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частини новостворених та реконструйованих житлових та нежитлових приміщень в квартирі, розташованій по АДРЕСА_1 , та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення.
Визнати 1/3 частину трикімнатної квартири по АДРЕСА_1 , загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Виділити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 ) в порядку поділу спільного майна у приватну власність 5/6 (п`ять шостих) ідеальних часток трикімнатної квартири загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_3 ) в порядку поділу спільного майна у приватну власність 1/6 (одну шосту) ідеальну частку трикімнатної квартири загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .
Трикімнатну квартиру загальною площею 122 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 залишити у спільній частковій власності.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_3 ) 24 257,58 грн. як 1/2 частину виплачених за період з вересня 2006 року до серпня 2008 року кредитних коштів на придбання легкового автомобіля марки Chevrolet, модель Niva ЗНГ, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та 1 550 грн. як 1/2 частку вартості причепа легкового марки ПГМФ, модель 8302, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , а всього 25 807,50 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сім грн. 50 коп.) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 850,00 грн. витрат по оплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 734,70 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 93,70 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                        Л.В. Ясеновенко
Судді:                                                                                Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 21 лютого 2020 року.