ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 лютого 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/2491/19 
Номер провадження 22-ц/816/525/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,                                             

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка Юрія Васильовича   
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року, в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 19 грудня 2019 року,

                                                                     в с т а н о в и в:  

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів.
Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у відділенні за адресою: АРК, м. Керч, вул. Леніна, буд. 44 укладено два договори про банківський строковий вклад: 
1) 18 червня 2013 року договір № SAMDN2500735957940 «Стандарт на 12 міс.», в іноземній валюті на суму 15000 доларів США, строком на 366 днів до 18 червня 2014 року, з процентною ставкою 9,75% річних;
2) 27 лютого 2014 року договір № SAMDN00700883457200 «Стандарт, 6 міс», в іноземній валюті на суму 37508 доларів США строком до 27 лютого 2015 року за процентною ставкою 10%. 
З 01 квітня 2014 року нарахування та виплата відсотків по обох договорах була припинена. На її неодноразові звернення до банку з вимогою повернення суми вкладу та відсотків, банк не відреагував. Загальна заборгованість становить: за першим договором – 19387 доларів США, за другим договором – 48760 доларів США. 
Просила стягнути з відповідача на її користь загальну суму заборгованості за двома договорами строкового банківського вкладу в сумі 68147 доларів США.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.
   
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Дяченко Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду  скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність факту зарахування коштів на депозитний рахунок, оскільки в матеріалах справи наявні відповідні договори, в яких вказано про перебування на рахунках банку зв`ялених до стягнення сум коштів. Відповідач не заперечує проти укладення спірних депозитних договорів і продовжує користуватися належними позивачу коштами.
Вказує, що у позивача відсутні будь-які квитанції про здійснення цих банківських операцій, оскільки кошти їй перераховані з іноземного банку і отримати якесь підтвердження від латвійського банку не має можливості.
Зазначає, що припинення діяльності філії банку на території АРК не є підставою для неповернення вкладникам належних їм депозитів, розміщених на підставі договорів, укладених банком, як юридичною особою. Позивач має громадянство України, зареєстрована у м. Суми, а тому відповідно до листа голови Правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05 квітня 2017 року № Е.30.0.0.0/4-44076 банк володіє інформацією щодо обсягу суми зобов`язань, необхідної для повернення коштів громадянам України, які виїхали з окупованої території АРК. Відсутність у відповідача первинної документації з відділень, розташованих на тимчасово окупованих територіях, не є належною підставою для відмови у видачі депозитних коштів та сум нарахованих процентів їх власнику.
Доводить, що у відзиві на позовну заяву відповідач визнає позовні вимоги, погоджується із сумами вкладів і ставить під сумнів лише розмір нарахованих відсотків по вкладах. 
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»  доводи апеляційної скарги не визнає, вважає її безпідставною та необгрунтованою. Зазначає, що позивач в обґрунтування позовних вимог не надала документів, які підтверджують дотримання письмової форми договорів про депозитнй вклад та документів встановленої форми, які відповідають вимогам відповідних нормативно – правових актів про внесення готівки в касу банку як банківський вклад. Вважає помилковим твердження позивача про те, що банк визнавав позовні вимоги в своєму відзвиві на позов, оскільки він містив прохання про відмову у задоволенні позовних вимог та заперечення щодо наявності правовідносин між сторонами з огляду на відсутність документів, підтверджуючих факт зарахування грошових коштів на рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у відділенні за адресою: АРК, м. Керч, вул. Леніна, буд. 44 укладено договір № SAMDN2500735957940 про банківський строковий вклад «Стандарт на 12 міс.» в іноземній валюті на суму 15000 доларів США, строком на 366 днів до 18 червня 2014 року, з процентною ставкою 9,75% річних (а.с. 10).
27 лютого 2014 року між банком та позивачем у відділенні банку за адресою АРК, м. АДРЕСА_1 , вул. Леніна, 44 укладено договір № SAMDN00700883457200 про банківський строковий вклад «Стандарт, 6 міс» в іноземній валюті на суму 37508 доларів США, на строк до 27 лютого 2015 року, з процентною ставкою 10% (а.с. 11).
13 березня 2015 року позивач звернулася з листом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», де просила надати відомості про рух коштів та процентів по її вкладам (а.с. 26).
За наслідками розгляду даної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовив у наданні інформації, пославшись на припинення діяльності банку на території АР Крим і м. Севастополь, втрату можливості здійснювати банківську діяльність та відсутність у банку доступу до первинної документації по зазначеним рахункам (а.с. 28).
20 травня 2015 року позивач звернулася з письмовою заявою до банку про видачу належних їй коштів і відсотків за договорами вкладів в будь-якому відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за місцем її проживання в м. Суми (а.с. 29).
Із відповіді ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29 травня 2015 року вбачається, що через політичні події в країні виникли складнощі в обслуговуванні депозитів і рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Запровадження НБУ надзвичайного режиму роботи в АРК та м. Севастополь обмежує можливість проведення банківських операцій (а.с. 30).
21 квітня 2016 року та 02 лютого 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявами про розірвання депозитних угод № SAMDN2500735957940 та № SAMDN00700883457200 з 30 квітня 2016 року та виплату грошових коштів по депозитах та відсотків по них через відділення банку в м. Суми (а.с. 31, 33).
Банком була надана відповідь, що Правлінням банку розглядається питання про врегулювання проблеми вкладників, рахунки яких були відкриті на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополь (а.с. 35, 39).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за депозитними договорами становить: за договором № SAMDN2500735957940 від 18 червня 2013 року – 19387,68 доларів США, за другим договором № SAMDN00700883457200  від 27 лютого 2014 року – 48760,52 доларів США (а.с. 1-13, 14-15).
Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що позивачем всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів внесення та зарахування коштів на її депозитний рахунок, зокрема, не надано оригінал квитанції про перерахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, оформленої відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 1058, 1059 ЦК України та нормативно-правових актів у сфері банківської діяльності.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягнення заборгованості за договорами строкових банківських вкладів узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Отже, договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника грошової суми (вкладу).
Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополь та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополь – філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».
У пунктах 1.8, 1,9, 1,10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492  від 12 листопада 2003 року визначено, що банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки; договір банківського вкладу укладається в письмовій формі, один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис; письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо.
Розділ 10 вказаної Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516  від 03 грудня 2003 року, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, в тому числі належать: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями (п.1.1). Касові документи, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, мають містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор банку (філії,  відділення) або інші реквізити, за допомогою яких є можливість його ідентифікувати; номер платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; вид операції; реквізити електронного платіжного засобу, які передбачені правилами безпеки платіжної системи, якщо операція здійснювалася з її використанням; код авторизації або інший  код,  що  ідентифікує операцію в платіжній системі; суму комісійної винагороди.
Із викладеного вбачається, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі є квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший касовий документ.
На підтвердження укладення між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору банківського вкладу № SAMDN2500735957940 від 18 червня 2013 року нею надано лише ксерокопію заяви на оформлення вкладу «Стандарт на 12 мес.» від 18 червня 2013 року, в якій клієнт вказала про бажання оформити у цьому банку депозитний вклад на суму 15000 доларів США. Ця заява не містить даних працівника банку, який її оформив, відбитка печатки (штампа) банка (а.с. 10). Доказів внесення у подальшому суми грошових коштів, зазначеної у заяві, на депозитний рахунок банку позивачем не надано.    
Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № SAMDN00700883457200 від 27 лютого 2014 року позивачем також не підтверджено жодним з визначених законодавством банківських документів. 
За недоведеності позивачем належними доказами внесення на депозитні рахунки зазначених у позові сум та укладення депозитних договорів: від 18 червня 2013 року, договір № SAMDN2500735957940 та від 27 лютого 2014 року, договір № SAMDN00700883457200,  колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення сум депозитних вкладів. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року, справа № 201/7064/15-ц. 
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про визнання банком позовних вимог у відзиві на позовну заяву, оскільки у цьому відзиві відповідач вказав, що у травні 2014 року окупаційна влада здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - відокремлений структурний підрозділ  Філію «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у тому числі всі банківські документи, банкомати, приміщення, арештовано права за зобов`язаннями банку. Доступ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»  до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обмеженим. 
З 21 квітня 2014 року Центральним Банком Росії прийняте рішення про припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК. Зобов`язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі клієнтам Філії Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» (а.с. 68-73).
   Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав, наведених вище. 
  Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.  
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд   
                                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка Юрія Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                         О.Ю.Кононенко

Судді:                                                                                                      В.І. Криворотенко

                                                                                                                 С.С. Ткачук