ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2992/19	
(суддя Сагун А.В., Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
  розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в  Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №340/2992/19 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в  Кіровоградській області  до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови державного виконавця,-

                                                                  ВСТАНОВИВ: 

Головне управління Пенсійного фонду України в  Кіровоградській області 25 листопада 2019 року звернулось до суду з позовом Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу прийняту державним виконавцем Крикун О.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 15.11.2019 р. по ВП № 60275888 щодо накладення штрафу в сумі 5100 грн.
Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною, оскільки позивачем частково невиконано рішення суду з поважних причин, а тому відсутні підстави вважати, що має місце невиконання без поважних причин рішення суду.
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
          Рішення суду мотивовано тим, що дія положень постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року не розповсюджувалась на виконання рішень судів про перерахунок довічного грошового утримання суддів у відставці до 21.08.2019 року. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що враховуючи положення Порядку №649 пенсійним органом виконано рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 10.10.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Крикун О.М. відкрито виконавче провадження № 60275888 з виконання виконавчого листа №340/403/19 від 10.09.2019 року виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом про зобов`язання:
-          провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 04.12.2018 р. до 01.01.2019 р. відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 01/62/81/2018 від 12.12.2018 р. та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період;
-           провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2019 р. відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 01-62/6/2019 р. та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період (а.с.25).
          На виконання  постанови про відкриття виконавчого провадження Головне УПФ України в Кіровоградській області листом від 23.10.2019 за №19296/08-02 повідомило відповідача, що рішення суду по справі №340/403/19 виконано в межах функціональних обов`язків головного управління (а.с.9, 26).
А саме, проведено перерахунок щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці ОСОБА_1 , сума до виплати складає 15 017,85 грн. з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019. 
Разом з тим, позивач повідомив, що починаючи з 28.08.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року за №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі -Порядок № 649).
Згідно з п.2 цієї постанови виплата заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету, на виконання судових рішень за період до набрання судовим рішенням законної сили здійснюється відповідно до Порядку №649.
Згідно з п.3 Порядку №649 боржник (орган Пенсійного фонду, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Згідно з п.10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Після виконання рішення суду нарахована сума доплати за рішенням суду складає 15017,85 грн.,  та буде виплачена згідно з Порядком №649.
Постановою  про накладення штрафу прийняту державним виконавцем  відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Крикун О.М. від 15.11.2019  по ВП № 60275888 за невиконання рішення суду без поважних причин на Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області на підставі статей 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (а.с.32-33).
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року “Про виконавче провадження” (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 13 Закону № 1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 3, 16 частини другої статті 18 Закону № 1404).
Отже, виконавець зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.
Стаття 26 Закону №1404 визначає початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, передбачена ст.75 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Тобто, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає про виконання ним судового рішення у встановлений державним виконавцем строк у відповідності до положень Порядку№649.
21.08.2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №788 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". 
Так, в абз.4 п.2 “Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду”, затвердженого зазначеною постановою, слова "нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою" замінено словами "нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими".
Зважаючи на внесені зміни вбачається, що Кабінет Міністрів України своєю постановою №788 лише з 21.08.2019 року доповнив та вніс до переліку пенсійних виплат, які підлягають виплаті за рішенням суду поняття щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці.
Таким чином, з 21.08.2019 року рішення судів, відносно суддів у відставці, які отримують щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що набрали законної сили після  21.08.2019 року, повинні виконуватись органами ПФУ згідно з постановою Кабінет Міністрів України №649 від 22.08.2018 року.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі №340/403/19 набрало законної сили 31.07.2019 року (а.с.23),  тобто до внесення змін до постанови №649 від 22.08.2018 року.
Таким чином, дія положень постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 р. не розповсюджувалась на виконання рішень судів про перерахунок довічного грошового утримання суддів у відставці до 21.08.2019 року. 
Зокрема Кабінет Міністрів України Постановою №788 від 21.08.2019 р. розмежував поняття “щомісячне грошове утримання судді у відставці” і “пенсія”, зазначивши, що вони є різними видами соціального забезпечення та регулюються різними законодавчими актами і мають різний правовий статус.
Водночас, зазначені вище висновку суду підтверджуються ч.2 ст.142 Закону України “Про судоустрій і статус судді”, в якій зазначено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч.1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого ч.1 цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Приписами частини 5 встановлено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку.
Крім того, суд звертає увагу на те, що аналізуючи законодавство України вбачається, що зокрема Податковим кодексом України, не ототожнюються поняття “пенсія” та “щомісячне довічне грошове утримання”. Поряд з тим, це вбачається зі сполучника “або”, який поєднує поняття “пенсія” та “щомісячне довічне грошове утримання” в абз.1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Зазначений сполучник підкреслює взаємовиключення предметів, явищ.
Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів", (абзац третій п.п. 3.3 п. З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням. Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 36, п. 20, 33, 49, 50ст.71, ст. 97, 98, 104, 105 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007рік" (справа про гарантії незалежності суддів) від 18 червня 2007року М 4-рп/2007.
При вирішенні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до п.70 у справі “Рисовський проти України” від 20.10.2011р., ЕСПЛ оперує “принципом належного урядування” як багатоаспектним принцип, котрий, серед іншого, зводиться до того, що держава зобов`язана організувати роботу державного апарату таким чином, щоб забезпечувалась юридична визначеність у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в  Кіровоградській області – залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №340/2992/19 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко