Справа № 991/749/20
Провадження1-кс/991/760/20

У Х В А Л А 

05 лютого 2020 року                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 397 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 397 КК України, в якій заявник просить зобов`язати НАБУ:
- виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, п. 1-1 ч. 2 ст. 60 КПК України, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 397 КК України, згідно заяви адвоката ОСОБА_2 від 20.01.2020 р. вх. К-1347;
- розпочати досудове розслідування за фактами, викладеними в заяві;
- направити заявнику витяг про реєстрацію заяви в ЄРДР.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, приходить до наступних висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст. 303-308 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно положень статті 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними злочинами вважаються: а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем; б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 КК України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 33-1 КПК України, слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Частиною 1 статті 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Аналіз вказаних положень закону дає підстави зробити висновок, що до Вищого антикорупційного суду оскаржується бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення стосовно складів злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. 
Слідчим суддею встановлено, що заявник у своїй скарзі оскаржує бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 397 КК України, що, відповідно до положень статті 33-1 КПК України, не підсудне Вищому антикорупційному суду.
З огляду на зазначене скарга ОСОБА_2  непідсудна Вищому антикорупційному суду, оскільки не відповідає критеріям, визначеним у положеннях статті 33-1 КПК України, а тому її розгляд та прийняття рішення за результатами такого розгляду не відноситься до компетенції Вищого антикорупційного суду і суд не може прийняти рішення за такою скаргою з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 КПК України, тобто вказана скарга не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді, а за такого, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, підлягає поверненню особі, яка її подала.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 33-1, 303-304, 306, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя 
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 397 КК України - повернути особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя                                                                                ОСОБА_1