Єдиний унікальний номер 227/4164/19        Номер провадження 33/804/16/20 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
9 січня 2020 року        м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
судді        Шигірта Ф.С.,
за участю:
секретаря судового засідання   Долі В.В., Рябцевої Ю.С.
захисника       Госа В.В.,
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 7 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм ФОП « ОСОБА_1 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови суду ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Так він 15 вересня 2019 року о 10 годині 00 хвилин керував автомобілем марки ВАЗ 21051 номерний знак НОМЕР_1 в м. Добропілля по вул. Луганській з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, звужені зіниці ока). Після чого пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у Добропільській ЛІЛ . Своїми діями порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З постановою не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Підставою для поновлення строку зазначив, що розгляд справи відбувся за його відсутності без належного повідомлення. Про ухвалення постанови йому повідомили працівники поліції лише 4 грудня 2019 року. Цього ж дня він був ознайомлений з постановою та отримав її копію. Зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд не з`ясував всі обставини справи та не дав належної оцінки дослідженим доказам. Звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутністю, без належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Під час ознайомлення з матеріалами справи виявив, що повідомлення про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення проводилось шляхом телефонограми за номером НОМЕР_2, який йому не належить.
Вказує, що обставини події не відповідають викладеному в протоколі, оскільки працівники поліції заїхали на «шиномонтаж» на території якого його автомобілю робили заміну коліс з літньої на зимову. В ході проведення шиномонтажу його автомобіля поліцейські підійшли до нього та стали перевіряти його документи, повідомили про необхідність проїхати з ними до Добропільської ЛІЛ для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. За результатами медичного огляду встановлена позитивна проба на ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього складено протокол, йому не роз`яснені права передбачені ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, про що свідчить відсутність його підпису у відповідних графах протоколу, пояснення не надавав та вважає їх фальсифікованими. Протокол працівниками поліції до кінця на місті його затримання складений не був, його копію не отримував.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду як незаконну.
Пояснив, що вживав марихуану за 14 днів до цього і був впевнений, що не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Того дня приїхав на шиномонтаж міняти гуму, заїхала поліцейська машина, працівники поліції запропонувати проїхати у наркологію, оскільки вважали, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння. Вказав, що не вживав наркотики напередодні, тому погодився їхати в лікарню. В лікарні здавав сечу, аналіз показав, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейські оформили протокол, з яким він не погодився та відмовився від підпису. Зазначив, що не підписував пояснень.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, пояснив, що ОСОБА_1 має малу дитину, сплачує кошти на її утримання, всю ніч таксував, тому були червоні очі. ОСОБА_1 не було відомо, що так довго тривають наслідки куріння конопель. Звертає увагу суду, що поліцейські його не зупиняли, лише забрали його з шиномонтажки до лікарні, факт керування автомобілем не підтверджується будь-якими доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено суддею 7 листопада 2019 року без участі в судовому засіданні ОСОБА_1 (а.с. 11). 
Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 повідомлявся про час і місце розгляду справи телефонограмою за номером НОМЕР_2 (а.с. 10). 
Враховуючи, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення лише 5 грудня 2019 року, строк на апеляційне оскарження постанови від 07 листопада 2019 року підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, спрощений підхід до розгляду справ про адміністративне правопорушення з боку судів є неприпустимим.
Суд першої інстанції дотримався вищенаведених вимог норм права та перевірив доведеність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання, про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.
Доводи апелянта, що через відсутність зупинки водія безпосередньо під час керування автомобілем останній не несе відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП є безпідставними з огляду на таке.
Чинне законодавство, в тому числі й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
З огляду на вищевказане безпосередня зупинка автомобіля поліцейським не є обов`язковою ознакою складу правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Таким чином, доказова база спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував транспортним засобом і приїхав на шиномонтажку за декілька хвилин. 
Твердження ОСОБА_1 про порушення порядку судового розгляду справи, оскільки вона розглянута за його відсутності не знайшли свого підтвердження.
Згідно положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено суддею 7 листопада 2019 року без участі в судовому засіданні ОСОБА_1 (а.с. 11). Повідомлення про час і місце розгляду справи на ім`я ОСОБА_1 здійснено шляхом телефонограми за номером вказаним в протоколі (а.с. 10). Крім того зазначено, що телефонограму прийняв ОСОБА_5 о 16 год. 40 хв. 28 жовтня 2019 року.
Таким чином, апеляційний суд визнає доводи ОСОБА_1 про те, що в протоколі вказаний не його номер телефону як намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило, тому апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дотримався вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядаючи справу за відсутності особи, щодо якої складено протокол.
Щодо доводів апелянта про його невинуватість, апеляційний суд зазначає наступне.

Працівниками поліції на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення до суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 0144570 від 15 вересня 2019 року (а.с.2); письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній пояснив, що керував автомобілем ВАЗ 21051 д/н НОМЕР_1 в м. Добропілля по вул. Луганського та був зупинений працівниками поліції; пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили, що ОСОБА_1 від підпису та отримання копії протоколу, тимчасового посвідчення відмовився в їх присутності; висновок щодо результатів медичного огляду від 10.10.2019 року щодо ОСОБА_1 (а.с.7).

За клопотанням апелянта апеляційним судом допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який пояснив, що приїхав на шиномонтаж поруч з колишнім хлібозаводом в м. Добропілля. Поліцейські запросили підписати якийсь документ, що нібито водій відмовляється від експертизи. Другого понятого він не бачив. Протокол та пояснення підписував, що було написано не читав.
Допитаний свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працює поліцейським, стояли в м. Добропілля по вул. Луганській біля шиномонтажу, проїхав автомобіль ВАЗ 2105 та заїхав на шиномонтаж. В той час вони спілкувались з водієм автомобіля який зупинили раніше. Хвилин через 3-5 заїхали на шиномонтажку, водій, з почервонілими очами, стояв біля автомобіля. Водію висловили підозру, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд, на що останній погодився. Після проходження медичного огляду запросили свідків для складання протоколу. Проводилась відео зйомка на телефон, однак відео не збереглось.
Допитаний свідок ОСОБА_9 пояснив, що працював разом з ОСОБА_8, побачили, що машина заїхала на шиномонтажу, виникла підозра щодо водія, поїхали слідом за ним. З`ясували хто є власник машини, пропонували йому пройти медичний огляд, оскільки виникла підозра, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1   не заперечував, що автомобілем керував саме він. Запропонували пройти медичний огляд, ОСОБА_1 його пройшов та на нього складено протокол. Від підпису в протоколі відмовився, про що складено пояснення свідків.

Крім того, як зазначено ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі та під час розгляду в судовому засіданні апеляційного суду, він за два тижні до цієї події вживав наркотичний засіб марихуана, проте, не знав, що наркотичний засіб довго тримається в організмі людини, тому й керував транспортним засобом.

Незнання апелянта, що наркотичний засіб довго залишається в організмі не звільняє останнього від адміністративної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив доведеність факту порушення ОСОБА_1 п.2.9 А ПДР України та вчинення правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Непереконливими є посилання апелянта на те, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказами, за таких підстав.
Підписами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтверджується лише той факт, що  водій ОСОБА_1 відмовився від підпису в адміністративному протоколі, отриманні його копії та тимчасового посвідчення (а.с. 4,5).
Будь-яких сумнівів у зацікавленості чи упередженості цих свідків матеріали справи не містять, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами обґрунтовано враховані судом під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 7 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: