ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року 
м. Харків
справа № 643/7008/2018
провадження № 22-ц/818/433/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,
за участю секретаря судового засідання - Сидорчук М.О.,
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 9 жовтня 2019 року у складі судді Горбунової Я.М., 
УСТАНОВИВ:
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк), у якому після зменшення розміру вимог у липні 2018 року (т.1 а.с. 45-46) просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 29 565 євро за несвоєчасну виплату вкладу з процентами.
Позов мотивований тим, що 27.05.2016 між сторонами був укладений договір банківського вкладу строком на 12 місяців, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу грошову суму в розмірі 2000 євро під 9 відсотків річних та надбавку в розмірі 1 відсоток річних до 27.05.2017 у якості вкладу на банківський рахунок. 30.05.2017 ОСОБА_1 , керуючись умовами договору, звернулася до відповідача за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24» з вимогою повернути вклад з відсотками в загальному розмірі 2 700 євро та 03.06.2017 прибула до найближчого до неї відділення Банку, щоб отримати вказаний вище вклад з відсотками. На звернення позивача працівник Банку порадив їй звернутися за телефоном 3700 для вирішення цього питання, що позивач і зробила. Під час розмови з оператором позивачу було роз`яснено, що вклад з відсотками вона може отримати тільки через рік, оскільки вона пропустила встановлений договором строк звернення із такою вимогою. Позивач вважає, що нею було дотримано умови договору в частині строку звернення з вимогою про повернення вкладу та відсотків, але у виплаті вкладу їй було неправомірно відмовлено. Внесений ОСОБА_1 вклад вона отримала лише 04.06.2018. Така поведінка Банку є підставою для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у встановлений договором строк. Розмір пені визначений ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та дорівнює 3% за кожний день прострочки. 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведений факт звернення до відповідача в порядку визначеному умовами Договору із вимогою про повернення вкладу в строк, визначений Договором для вчинення цієї дії.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач порушив п.14 Договору, оскільки обмежив право позивача на отримання вкладу. Крім того, відповідно до пункту 20 Договору дострокове повернення вкладу не передбачене, а згідно пункту 21 Договору Клієнт може витребувати вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного терміну вкладу. Дія договору припиняється із виплатою Клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що йому належать згідно з умовами договору. Якщо закінчення строку вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий день для Банку. Згідно пункту 22 Договору якщо протягом 5 календарних днів після дати закінчення терміну вкладу Клієнт вимагає повернути частину вкладу, зобов`язання Клієнта і зобов`язання Банку за вкладом припиняються, і вклад повертається Клієнту. При бажанні на решту суми Клієнт може оформити новий вклад. Отже, положеннями Договору передбачені альтернативні терміни і шляхи для витребування і отримання Позивачкою свого вкладу з процентами. Також зазначає, що Договором не визначено і конкретної форми та способу дій Клієнта по витребуванню ним свого вкладу з процентами або його частини. А відтак у спірних правовідносинах дії Позивачки 30.05.2017 ( протягом 5 календарних днів після дати закінчення строку вкладу) по замовленню для видачі готівки у сумі 2700 євро, що відповідає розміру вкладу з процентами на момент закінчення його терміну 27 травня 2017 року, є вимогою про повернення вкладу. Проте зазначена вимога була Банком проігнорована, що свідчить про порушення ним зобов`язання з повернення суми за договором строкового банківського вкладу. Суд зазначені обставини належним чином не оцінив та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та представника Банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27.05.2016 між сторонами був укладений договір банківського вкладу №SAMDNWFD0071175926600 Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців (надалі Договір (т.1 а.с. 9)), за умовами якого ОСОБА_1 розмістила на депозитному вкладі в Банку 2000 євро на строк до 27.05.2017 (включно ) під 9 відсотків річних.
Факт укладення Договору підтверджується підписами сторін в договорі та фіскальним чеком від 27.05.2014 про внесення на рахунок Банку 2000 євро (а.с. 10).
За змістом пунктів 20 - 23 Договору дострокове витребування вкладу не передбачено. Вкладник має право витребувати вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з відсотками, нарахованими відповідно до умов договору. Якщо протягом 5 календарних днів після дати закінчення строку вкладу позивачка вимагатиме повернути частину вкладу, її зобов`язання та зобов`язання Банку з вкладу припиняються і вклад їй повертається. За період з моменту закінчення строку вкладу до повернення вкладу згідно п. 20 Договору, Банк нараховує відсотки на залишок коштів на рахунку за ставкою вкладу «на вимогу». 
Умови продовження договору на новий строк визначені у пунктах 14 - 19 Договору. За змістом зазначених умов по закінченню строку вкладу Банк має право перерахувати кошти з депозиту на вклад позивачки « На вимогу». Якщо після спливу трьох календарних днів після надходження грошей на вклад « На вимогу» позивачка не витребувала суму вкладу або її частину, вона доручає Банку перерахувати всю суму вкладу на даний депозит. При цьому процентна ставка по вкладу на новий строк відповідає ставці, яка діє в Банку для нових вкладів даного виду і строку на дату зарахування коштів на депозитний рахунок. Якщо Банк не перерахував кошти з депозиту на вклад позивачки « На вимогу», то вклад автоматично продовжується ще на один термін. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в Банк, Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Продовження вкладу здійснюється без оформлення додаткових угод до договору. 
Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано вважав, що в дійсній справі підлягає доведенню факт звернення ОСОБА_1 до Банку з вимогою про повернення вкладу в строк, обумовлений договором про повернення банківського вкладу, та в порядку, визначеному умовами договору. 
Вищенаведені умови Договору (п.п. 21,22) свідчать про те, що позивачка могла вимагати повернення вкладу шляхом витребування суми вкладу або його частини протягом 5 календарних днів після закінчення строку дії договору, тобто з 28.05.2017 по 01.06.2017 включно. В обох випадках (витребування суми вкладу або його частини) зобов`язання обох сторін по вкладу припиняються. 
Проте умови щодо продовження Договору містять інший строк пред`явлення вимоги про витребування коштів - 3 дні після надходження грошей з депозиту на вклад « на вклад вимогу». Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу, тобто з 28.05.2019.
Згідно з даними щодо наявних депозитів ОСОБА_1 з веб-версії Приват 24 (скріншот екрану від 03.07.2017) її депозит за умовами Договору продовжений на новий строк з 30.05.2017 по 30.05.2018 (т.1 а.с. 27).
Будь - які документальні дані про перерахування грошей з депозиту позивачки на вклад на вимогу та повторне перерахування їх на депозитний рахунок згідно пункту 15 Договору в матеріалах справи відсутні. 
Згідно з поясненнями представника Банку грошові кошти за Договором були перераховані Банком на умовах вкладу «на Вимогу» 30. 05.2017 та в той же день гроші були перераховані на депозит. 
Судова колегія вважає, що вищезазначені протиріччя між умовами договору щодо строку пред`явлення вимоги про повернення вкладу не вплинули на правильність висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення позову. Оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів свого звернення до Банку з вимогою повернути суму владу або його частину у строк з 27.05.2017 по 01.06.2017. 
Згідно зі змістом позовної заяви та пояснень позивачки 30.05.2017 вона замовила грошові кошти у розмірі суми вкладу через веб-версію Приват 24, співробітником Банку її заявка була задоволена та їй було запропоновано отримати кошти у відділенні Банку у будь - який час до 03.06.2017, вона обрала 03.06.2017 тому, що це була субота. Проте 03.06.2017 року у відділенні Банку у видачі грошових коштів їй було відмовлено тому, що вона не розірвала депозит у спосіб, визначений п. п.2.2.1.36. Умов та правил надання банківських послуг.
На підтвердження зазначених обставин позивачкою надані лише скріншоти екрану комп`ютеру з перепискою зі співробітником Банку - Поторочиним Богданом через веб-версію Приват 24 від 03.06.2019, що містить особисті пояснення ОСОБА_1 з приводу замовлення нею через Приват24 готівки у розмірі 2700 євро 30.05.2017 для отримання у відділенні Банку та відповіді співробітника Банку (т.1 а.с. 21 - 26).
Судова колегія погоджується з висновком суду, що зазначені скріншоти не є належними доказами пред`явлення позивачкою вимоги про повернення вкладу. 
При цьому судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо  помилкового висновку суду про належне ознайомлення ОСОБА_1  з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки позивачка факт підписання нею анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг заперечувала.
Відповідно до заяви представника Банку від 07.10.2019 надати анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписану ОСОБА_1 , на виконання ухвали суду про витребування доказів не можливо у зв`язку із його втратою (т.1 а.с. 161). 
Згідно зі статтею 1058 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
Доказів того, що під час укладення Договору позивачку ознайомлювали саме з Умовами та правилами надання банківських послуг, витяг з яких наданий Банком суду (т.1 а.с. 95 - 101), матеріали справи не містять. Наданий відповідачем витяг з Умов і правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою укладеного між сторонами у справі Договору, якщо ці умови прямо не передбачені у Договорі. 
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту договору.
Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Тому висновок суду про укладення Договору на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, що передбачають порядок розірвання договору, є помилковим.
Проте Договір містить положення щодо порядку продовження строку вкладу та повернення вкладу, які були узгоджені сторонами, про що свідчать їх підписи під Договором. 
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Всупереч вимог вищезазначених правових норм позивач не надала доказів дотримання нею вимог п. п. 21 - 22 Договору щодо витребування вкладу. 
Тому суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову у зв`язку з тим, що вона не надала належних та допустимих доказів, які б без сумніву підтверджували факт її звернення до Банку з вимогою про повернення вкладу у строки та в порядку, визначеному умовами Договору. 
Доводи апеляційної скарги загального висновку суду про відмову в задоволені позову не спростовують, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Судовою колегією не розглядалися та не вирішувалися клопотання ОСОБА_1 , що надійшли до суду 16 січня 2020 року, тобто після її виступу з промовою в судових дебатах , оскільки ЦПК України не передбачає можливість вирішення клопотань сторін на зазначеній стадії судового розгляду. 
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 20 січня 2020 року.

Головуючий                                                                        О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                А.В. Котелевець 

                                                                               Р.М. Піддубний