ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/876/20 Справа № 210/5233/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що 25.02.2012 року він був прийнятий на посаду водія-інкасатора-охоронника напрямку перерахунку та інкасації грошових коштів до казначейства криворізької філії АТ КБ "ПриватБанк" згідно наказу № 7.KR-ПП-2012-84 від 25.02.2012 року.

З 27.10.2017 року по 06.11.2017 року позивач хворів та знаходився на амбулаторному лікуванні в КЗ "Синельниківська центральна районна лікарня" ДОР, про що було видано листок непрацездатності серія АДК № 211912 від 27.10.2017 року.

Про факт захворювання було попереджено безпосереднє керівництво позивача шляхом телефонного зв`язку та повідомлення через мобільний додаток Viber.

Після закінчення амбулаторного лікування лікарем було визначено стати до роботи 07.11.2017 року.

Перебуваючи на лікуванні позивач дізнався, що його звільнено та 30.10.2017 року на платіжну картку отримано розрахунок.

Пізніше, а саме 02.11.2017 року, засобами поштового зв`язку було отримано копію наказу про звільнення з якого вбачалось, що позивача звільнено за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, повідомлення про необхідність з`явитись до відділу кадрів банку в м. Дніпропетровськ для отримання трудової книжки в зв`язку із припиненням трудового договору, а також повідомлення від безпосереднього начальника з проханням надати письмове пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 30.10.2017 року.

Закінчивши лікування 06.11.2017 року, позивач 07.11.2017 року з`явився до відділу кадрів банку, де йому було вручено трудову книжку, відповідно до змісту якої (запис № 8) вбачалось, що позивача звільнено 30.10.2017 року за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного або громадського стягнення відповідно до наказу № ZAK4-2017/1-8594097 від 27.10.2017 року.

Враховуючи, що відповідачем з його ініціативи трудовий договір розірвано в період тимчасової непрацездатності позивача, вважав таке розірвання трудового договору незаконним.

Також, у зв`язку із звільненням позивача, йому не було виплачено належні йому платежі обумовлені тимчасовою непрацездатністю, бонуси за результатами роботи за попередній місяць, чим додатково було порушено його трудові права.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ КБ "ПриватБанк" № ZAK 4-2017/1-8594097 від 27.10.2017 року; поновити його на роботі на посаді водія-інкасатора-охоронника напрямку перерахунку та інкасації грошових коштів до казначейства Криворізької філії АТ КБ "Приватбанк" з 31.10.2017 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ КБ "ПриватБанк" № ZAK 4-2017/1-8594097 від 27.10.2017 року.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді водія-інкасатора-охоронника напрямку перерахунку та інкасації грошових коштів до казначейства Криворізької філії АТ КБ "Приватбанк" з 31.10.2017 року.

Стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 148 676,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2019 року допущено рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 року до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що позивач ОСОБА_1 25.02.2012 року був прийнятий на посаду водія-інкасатора-охоронника напрямку перерахунку та інкасації грошових коштів до казначейства криворізької філії ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно наказу № 7.KR-ПП-2012-84 від 25.02.2012 року.

З 27.10.2017 року по 06.11.2017 року позивач хворів та знаходився на амбулаторному лікуванні в КЗ "Синельниківська центральна районна лікарня" ДОР, про що було видано листок непрацездатності серія АДК №211912 від 27.10.2017 року.

Про факт захворювання було попереджено безпосереднє керівництво позивача шляхом телефонного зв`язку та повідомлення через мобільний додаток Viber.

Після закінчення амбулаторного лікування лікарем було визначено стати до роботи 07.11.2017 року.

Перебуваючи на лікуванні позивач дізнався, що його звільнено та 30.10.2017 року на платіжну картку отримано розрахунок.

Пізніше, а саме 02.11.2017 року, засобами поштового зв`язку було отримано копію наказу про звільнення з якого вбачалось, що позивача звільнено за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, повідомлення про необхідність з`явитись до відділу кадрів банку в м. Дніпропетровськ для отримання трудової книжки в зв`язку із припиненням трудового договору, а також повідомлення від безпосереднього начальника з проханням надати письмове пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 30.10.2017 року.

Закінчивши лікування 06.11.2017 року, позивач 07.11.2017 року з`явився до відділу кадрів банку, де йому було вручено трудову книжку, відповідно до змісту якої (запис № 8) вбачалось, що позивача звільнено 30.10.2017 року за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного або громадського стягнення відповідно до наказу №ZAK4-2017/1-8594097 від 27.10.2017 року.

Згідно наданої АТ КБ "ПриватБанк" довідки, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 341,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем з його ініціативи трудовий договір розірвано в період тимчасової недієздатності позивача, а тому таке розірвання трудового договору є незаконним. Крім того, в ході судового розгляду не встановлено та відповідачем не надано доказів систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 5-1 КЗпП держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, сприяння у збереженні роботи. Право громадян на працю забезпечується тим, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (із змінами та доповненнями) правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачем порушено норми ч.3 ст. 40 КЗпП України, оскільки звільнення відбулося в період його тимчасової відповідальності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спростовується матеріалами справи та встановленими судом обставинами у справі.

Як установлено судом апеляційної інстанції, висновком службової перевірки № ZAKL-2017/1-8594097 від 27.10.2017 року було виявлено систематичні порушення працівником обов`язків, покладених трудовим договором, внаслідок чого ОСОБА_1 був звільнений з урахуванням раніше накладених дисциплінарних стягнень, відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України згідно з наказом № ZAKL-2017/1-8594097 (8594099) від 27.10.2017. Останнім робочим днем відповідно до цього наказу було визначено робочий день згідно з встановленим працівникові графіком роботи, наступний за днем затвердження цього наказу, тобто 30.10.2017 року. Витяг з наказу про звільнення та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки були направлені позивачу 30.10.2017 року за № 4910008012424, і за даними сайту УДППЗ "Укрпошта", а також відповідно до відмітки на повідомленні про вручення, вручені 02.11.2017 року.

Після звернення позивача до Напряму трудових ресурсів та пред`явлення листка тимчасової непрацездатності банком було видано наказ № 3.28.0.0.0/1-8801275 від 07.11.2017 року про внесення змін до наказу про звільнення в частині дати звільнення та встановлено останній робочий день - 07.11.2017 року.

Копія наказу про внесення змін до наказу про звільнення була направлена позивачу поштою (відправлення № 4910008013056), за даними сайту УДППЗ "Укрпошта", а також відповідно до відмітки на повідомленні про вручення, відправлення за № 4910008013056 було вручено адресату 15.11.2017 року.

Згідно з пунктами 2.3, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Інші обставини, зазначені позивачем, зокрема, про те, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, чинним законодавством не передбачено порядку зміни дати звільнення працівника, на думку колегії суддів та у силу викладеного, також не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, а тому не є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Отже, що стосується зміни відповідачем дати звільнення позивача на 07.11.2017 року, у зв`язку з його тимчасовою непрацездатністю у період з 27.10.2017 року по 06.11.2017 року, то колегія суддів зазначає, що частина 3 статті 40 КЗпП України встановлює відповідну заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, що не мало місця у випадку спірних правовідносин.

Тобто, закон не містить заборони на внесення юридичною особою змін у власні накази.

Разом з тим, оскільки листок тимчасової непрацездатності не був наданий позивачем керівнику для його належного оформлення та передачі для нарахування допомоги, банком було направлено лист з вимогою про надання листка непрацездатності, і це поштове відправлення за № 4910008013013 було вручено адресату особисто 11.11.2017 року. Проте оригінал листка непрацездатності ОСОБА_1 до банку так і не був наданий.

Таким чином, оскільки остаточною датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати 07.11.2017 року, що підтверджується належними доказами по справі, і докази перебування ОСОБА_1 саме у цей день на лікарняному не були надані, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про незаконність звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності.

Крім того, згідно довідки, виданої АТ КБ "ПриватБанк", вбачається, що за період з 27.10.2017 року по 06.11.2017 року в бухгалтерію банку оригінал листка тимчасової непрацездатності не надходив.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що зміни внесені в наказ правомірно, оскільки, вони відповідають дійсним обставинам у справі, відповідач наказом № 3.28.0.0.0/1-8801275 від 07.11.2017 року про внесення змін до наказу про звільнення в частині дати звільнення та встановлення останнім робочим днем - 07.11.2017 року, змінив лише дату звільнення та не змінював підстави розірвання трудового договору. 

Висновки суду першої інстанції про те, що чинне трудове законодавство не передбачає можливості зміни та зміни, що внесені відповідачем в наказ про звільнення з порушенням встановленого законом порядку не відповідають вимогам матеріального права, оскільки, закон не містить заборони внесення юридичною особою змін у власні накази.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія зазначає, що позовні вимоги мотивовані були тим, що працівника було звільнено під час його тимчасової непрацездатності, іншій доводи щодо підписання наказу про звільнення особою без достатніх на то повноважень викладені були у письмових поясненнях поданих в ході розгляду справи в суді першої інстанції та відзиві на апеляційну скаргу. 
Позивачем не оскаржувались по суті накази про накладення дисциплінарних стягнень з причин їх необґрунтованості.

Посилання ОСОБА_1 на те, що наказ про звільнення № ZAKL-2017/1-8594097 (8594099) від 27.10.2017 року є незаконним, оскільки підписаний особами без достатніх на те повноважень, колегія суддів відхиляє, оскільки спростовується наданими доказами.
Відповідно до Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", чинного на час спірних відносин, до повноважень виключно Голови Правління Банку належить право наймати та звільняти працівників Банку, в тому числі керівників філій, відділень, представництв та головних бухгалтерів філій (за наявності), вживати до них заходи заохочення та накладати дисциплінарні стягнення (т.1.а.с.219-221).

Як установлено судом апеляційної інстанції, наказ про звільнення № ZAKL-2017/1- 8594097 (8594099) від 27.10.2017 року затверджений виконуючим обов`язки Голови Правління ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 . Повноваження виконуючого обов`язки Голови Правління були підтверджені належними доказами, доданими до матеріалів справи, - витягами з протоколів засідань Наглядової ради ПАТ КБ "ПриватБанк" та витягом з наказу № 3.28.0.0.0/1-7234808 від 25.07.2017 року.

Наказ про звільнення та висновок службової перевірки є пов`язаними документами, проте мають різну форму та реквізити, і затверджені різними особами. Так, Наказ про звільнення № ZAKL-2017/1-8594097 (8594099) від 27.10.2017 року був затверджений виконуючим обов`язки Голови правління, а обставини звільнення ОСОБА_1 та завдання, пов`язані з реалізацією звільнення, були затверджені вкладеним висновком службової перевірки № ZAKL-2017/1-8594097, підписаним першим заступником керівника напрямку НR ГО, який на той час виконував обов`язки керівника Напряму трудових ресурсів.

Також, до звільнення позивача за систематичне невиконання працівником обов`язків, покладених трудовим договором, до ОСОБА_1 були застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді догани згідно з наказами № ZAKL-2017/1-6937085 (6937087) від 29.06.2017 року та № 3.11.0.0.0/1-8368826 від 05.10.2017 року.

Накази про застосування догани були видані в системі електронного документообігу "ПриватДок", як і наказ про звільнення. Власне управлінські рішення у вигляді оголошення працівнику догани за дисциплінарні проступки прийняті наказом, затвердженим Головою Правління. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення були факти вчинених працівником порушень трудової дисципліни, встановлені висновками службових перевірок. Висновки службових перевірок є додатковими, вкладеними документами до наказів про застосування дисциплінарних стягнень та містять розгорнуту інформацію щодо виявленого порушення трудової дисципліни, підтверджуючи документи, містять завдання для відповідальних підрозділів та працівників щодо проведення комплексу заходів, які матимуть на меті усунення або запобігання порушень, та інші рекомендації. Висновки службових перевірок, що проводились в межах філії, затверджені відповідно директором філії.

Наказом № ZAKL-2017/1-6937085, що підписаний директором філії Нечаєвим С.В., було затверджено висновок проведеної службової перевірки, якою встановлені факти порушення з боку працівників Напряму перерахунку та інкасації коштів Криворізької філії. Цей документ є пов`язаним, вкладеним документом до наказу № ZAKL-2017/1-6937085 (6937087) від 29.06.2017 року, який підписаний Головою правління банку Шлапаком О.В. Повноваження Голови правління банку Шлапака О.В. підтверджуються наказом № С.ОИ-КП-1016-7347821 від 22.12.2016 року.

Тобто, дисциплінарне стягнення у вигляді догани від 29.06.2017 року накладене Головою правління банку, а висновок службової перевірки, яким встановлено факти вчинення працівниками порушень трудової дисципліни, затверджений директором філії.

Відповідно до наказів від 28.04.2004 року № 547 та від 07.06.2004 року № С-58 в АТ КБ "ПриватБанк" та всіх відокремлених підрозділах впроваджено систему електронного документообігу "ПриватДок", в якій здійснюється формування наказів, розпоряджень, службових записок та інших документів, в тому числі з кадрового діловодства.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими наказом № РR-2016-6530706 від 18.05.2016 року, в редакції, чинній на дату притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та на дату припинення трудових відносин з позивачем, кадрове діловодство в банку здійснюється на базі системи електронного документообігу "ПриватДок", програмних комплексів "ПриватПерсонал", "Моя зарплата", "Путівник".

Згідно з п.2.3.1. Положення про діловодство та документообіг в редакції, чинній на дату притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та на дату припинення трудових відносин з позивачем (далі - Положення), весь внутрішній документообіг банку і банків-партнерів здійснюється в системі електронного документообігу "ПриватДок". У Положенні про діловодство та документообіг визначені основні правила роботи з документами в ПриватДок, вимоги до складу і правила оформлення документів.

Згідно п.1.2.3. Положення, проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу) (про прийняття на роботу, звільнення, надання відпустки, відрядження тощо) готує Напрямок "Трудові ресурси". Накази (розпорядження) нумеруються в порядку їх видання в межах календарного року. Накази (розпорядження) з основної діяльності, відряджень та з кадрових питань (особового складу) мають окрему порядкову нумерацію.

Згідно з п.1.1.3.13. Положення (мовою оригіналу) «Должностные лица подписывают документы в пределах своих полномочий, определенных в Уставе Банка, положениях о подразделениях, должностных инструкциях, приказе (распоряжении) о распределении обязанностей между руководителем и заместителям и, в действующих доверенностях и др. В указанных документах определяется также порядок подписания документов другими лицами в случае отсутствия руководителя Банка и должностных лиц, уполномоченных их подписывать».

«Подпись сотрудника в программных комплексах Банка (в том числе ПриватДоке) под своим логином и паролем приравнивается к «живой» подписи и имеет юридическую силу (на основании трудового договора (п.9.1) между Банком и сотрудником)».

«Документы подписываются, как правило, одним должностным лицом, а в случае, когда за содержание документа несут ответственность несколько лиц (акты, финансовые документы и т.д.), - двумя или более должностными лицами. При этом подписи должностных лиц размещаются один под одним согласно подчиненности лиц».

Оскаржуваний позивачем наказ про звільнення № ZAKL-2017/1-8594097 (8594099) від 27.10.2017 року затверджено в системі електронного документообігу "ПриватДок". Присвоєння номеру документу в системі "ПриватДок" здійснюється в порядку видання документу протягом календарного року та містить інформацію про рік видання, порядковий номер документу в системі електронного документообігу та, за наявності, номер пов`язаного документу. Таким чином, номер наказу про звільнення включає в себе рік його видання, порядковий номер пов`язаного документу - висновку службової перевірки - та власне порядковий номер документу про застосування дисциплінарного стягнення в системі електронного документообігу. Висновок службової перевірки № ZAKL-2017/1-8594097 є додатковим, вкладеним документом до наказу про звільнення.

Аналогічним чином складено наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани № ZAKL-2017/1-6937085 (6937087) від 29.06.2017 року. Зазначений наказ затверджено Головою Правління Шлапаком О.М. 29.06.2017 року, погоджено директором філії Нечаєвим С.В. 29.06.2017 року, а вкладений до нього висновок службової перевірки від 29.06.2017 року затверджено директором філії Нечаєвим С.В. Висновок службової перевірки № ZAKL-2017/1-6937085 є додатковим, вкладеним документом до наказу про звільнення і зазнаечне відповідає встановленому порядку.
Наказ №Э.11.0.0.0/1-8368826 від 05.10.2017 року "Про винесення дисциплінарних стягнень (вересень 2017р.) за перевищення швидкості, порушення правил дорожнього руху, використання карток касових операцій поза робочим часом, порушення технології інкасації терміналів" затверджено ОСОБА_2 , вкладених документів не містить, оскільки виданий не за результатами службової перевірки по окремому регіональному підрозділу, а на підставі консолідованої інформації про порушення Правил дорожнього руху, що надходить до Департаменту інкасації і перевезень. 

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що накази про застосування дисциплінарних стягнень у вигляді догани не були оскаржені позивачем у встановлений законом строк.

Також, колегія суддів вважає за необхідне скасувати додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2019 року, яким допущено рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 року до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, як похідне від основного.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко