Єдиний унікальний номер 235/5121/19 
Номер провадження 22-ц/804/844/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року          
м. Бахмут 

справа № 235/5121/19
провадження № 22-ц/804/844/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Корчистої О.І., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання - Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Відділ державної реєстрації Покровської райдержадміністрації,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу № 235/5121/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації Покровської райдержадміністрації про розірвання договору оренди землі, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року (суддя Величко О.В.), ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року,-
В С Т А Н О В И  В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В липні 2019 року позивач  - ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що 27 серпня 2014 року вона уклала договір оренди землі з ОСОБА_2 . Згідно умов договору вона передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:07:000:0279 площею 5,7276 га. Договір було укладено на 49 років. Пунктом 9 договору передбачено , що орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі 20 000 грн. за весь термін оренди ( 49 років), єдиною сумою одноразово в період з дати державної реєстрації даного договору протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців. Договір оренди зареєстровано 27 серпня 2014 року реєстраційною службою Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру. Термін сплати орендної плати з 27 серпня 2014 року по 27 грудня 2014 року. В зазначений термін орендна плата виплачена не була. Протягом 2015-2019 року орендну плату вона також не отримала. Згідно з пунктом 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Крім того, що відповідач не виконував своє зобов`язання в частині сплати орендної плати, продовження дії договору ставить її вкрай невигідне становище, оскільки умова договору  щодо виплати орендної плати  в розмірі 20 000 грн. однією сумою за всі 49 років користування землею суперечить принципам справедливості та розумності. Згідно з мінімальним розміром орендної плати, встановленим Указом Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02 лютого 2002 року № 92/2002 та з врахуванням розміру нормативної грошової оцінки, зазначеної у договорі оренди, розмір річної плати мав бути не менше 2 686,63 грн., в той час як згідно п. 9 Договору оренди такий розмір становив 408,16 грн. на рік. Відповідач не виконав своє зобов`язання в частині сплати орендної плати та виконання вимог Указу Президента № 92/2002 щодо підвищення розміру орендної плати. На вимогу розірвати договір оренди відповідач письмово повідомив, що не заперечує проти дострокового припинення договірних відносин (лист від 02 травня 2019 року). В листі від 02 травня 2019 року відповідач зазначив про сплату їй 20 000 грн., нібито по договору оренди від 27 серпня 2014 року. Однак зазначена сума була сплачена  04 березня 2014 року, коли ще договору оренди не існувало. 20 000 грн. відповідач сплатив їй за те, щоб вона заповіла йому земельну ділянку, про що свідчить розписка та заповіт. І ніякого відношення до договору оренди, укладеного  27 серпня 2019 року ця сума не має.  Враховуючи те що, відповідач в листі від 02 травня 2019 року погодився припинити дію договору оренди від 27 серпня 2014 року, то на адресу відповідача було направлено проект додаткової угоди про розірвання договору з 01 червня 2019 року, який  він отримав 10 червня 2019 року (згідно повідомлення про вручення). Однак станом на день подання позову додаткову угоду  відповідач не підписав, що свідчить про його незгоду, тобто наявний спір про, що  вимушує її звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просила суд розірвати договір оренди землі б/н від 27.08.2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422756300:07:000:0279 площею 5,7276 га, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований 27.08.2014 року Реєстраційною службою Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області та стягнути понесені судові витрати.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації Покровської райдержадміністрації про розірвання договору оренди землі, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачкою не заперечується факт отримання грошей від відповідача в розмірі, встановленому умовами договору орендної плати. Факт оплати відповідачем наперед орендної плати не є порушенням умов договору. Крім того позивач не позбавлена права в судовому порядку визнати сам договір оренди земельної ділянки або окремі його умови недійсними, якщо вони суперечать нормам чинного законодавства. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими, просить рішення скасувати  та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині того, що  вона отримала орендну плату наперед, до укладання договору оренди, не ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору, та є припущенням  суду, що не може бути підставою для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Зазначає, що попереднього договору, договір про наміри вона із відповідачем не укладала.
Договір оренди не містить пункту, в якому зазначено, що орендна плата сплачена до підписання договору оренди, проте договір оренди містить пункт 9 який встановлює строки сплати орендної плати.
Відповідач вказаний договір підписав, жодних претензій щодо пункту 9 Договору не висловлював, фактично сам текст Договору готувався безпосередньо відповідачем.
Розписка про отримання нею коштів, яка датована 04 березня 2014 роком, не свідчить про отримання позивачем орендної плати, оскільки на той момент договору оренди ще не існувало, й умови договору були невідомі. Розписка не містить посилань щодо отримання коштів в рахунок орендної плати чи на виконання договору оренди. Тому такий доказ не є належним для встановлення обставин виконання договору оренди від 27 серпня 2014 року. Висновок суду першої інстанції про отримання позивачем орендної плати згідно з пунктом 9 договору оренди  від 27 серпня 2014 року є помилковим, не відповідає обставинам справи.
Інші доводи апеляційної скарги є ідентичним тим, що викладенні в позовній заяві.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11 лютого 2020 року від відповідача - ОСОБА_2 надійшов відзив в якому він зазначає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, яке ґрунтується на законі.

В обґрунтування доводів відзиву зазначив, що сплата орендної плати наперед , за взаємною згодою не порушує прав орендодавця та не суперечить нормам права. Твердження позивача, про невиконання умов Договору передбачених пунктом 9 є підставою для розірвання договору як цього вимагає п.38 є передчасним. В пункті 40 даного договору зазначено, що право на орендовану земельну ділянку в разі смерті орендаря переходить до спадкоємця, тобто до нього як спадкоємця за заповітом. Укладаючи заповіт, отримуючи одним платежем 20 000 грн., а в подальшому підписуючи Договір, позивач розуміла, що орендна плата в даному розмірі сплачена за оренду належної їй земельної ділянки, строком на 49 років. Згідно пункту 36 Договору, зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін і оформлюється додатковою угодою. Позивач не зверталась з вимогою укласти додаткову вимогу. Посилання позивача на його недобросовісність, порушення принципів рівності є не обґрунтованими, оскільки позивач добровільно погодилась на умови договору від 27 серпня 2014 року. Указом президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02 лютого 2002 року №92/2002 року, встановлений мінімальний розмір орендної плати, але жодним  законом не заборонено встановлення орендної плати за домовленістю сторін, крім того одним платежем строком на 49 років в сумі 20 000 грн. Законодавством не заборонено встановлювати ціну за домовленістю сторін, та не заборонено сплату коштів одним платежем за всі роки користування за погодженістю сторін. Крім того в пункті 13 Договору зазначено, що розмір орендної плати не переглядається. 
Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в апеляційній скарзі просить розгляд апеляційної скарги здійснювати без її участі у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я.
Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового повідомлення (повістки).
Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372  ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 1422756300:07:000:0279 площею 5,7276 га, що розташована на території Удачненської селищної ради Покровського району, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.6-8).

Згідно договору оренди землі від 27 серпня 2014 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 5,7276 га, кадастровий номер 1422756300:07:000:0279, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке знаходиться на території Удачненської селищної ради Красноармійського району (а.с.10).

Згідно пункту 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 156220,85 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації земель - 3,2; 1,756.

Згідно пункту 8 Договору договір укладено на 49 років.

Згідно пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 20000 грн. за весь термін оренди (49 років), єдиною сумою одноразово в період з дати державної реєстрації даного Договору протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців.

Згідно пунктів 10,11 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (коефіцієнт індексації земель - 3,2; 1,756). Орендна плата виплачується у такі строки єдиною сумою одноразово в період з дати державної реєстрації даного Договору протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців.

Згідно пункту 13 Договору розмір орендної плати не переглядається.

Згідно пункту 20 Договору передача земельних ділянок орендарю здійснюється актом прийому - передачі земельних ділянок у 10-денний термін після державної реєстрації цього Договору.

Згідно пункту 36 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін і оформлюється Додатковою угодою У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розв`язується у судовому порядку.

Згідно пункту 37 Договору дія Договору оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; ліквідації юридичної особи - орендаря, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 38 Договору дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, інших підстав, визначених законом.

Згідно пункту 39 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Згідно Акту приймання-передачі від 27 серпня 2014 року орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 5,7276 га, кадастровий номер кадастровий номер 1422756300:07:000:0279, для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Удачненської селищної ради з визначеними зовнішніми межами ділянки в натурі (а.с.43).

Позивачкою на адресу відповідача направлено лист про розірвання договору оренди землі, на що відповідач відповів відмовою (а.с. 13).

Не визначившись з видом та формою правочину щодо відчуження земельної ділянки, який сторони мали намір укласти в майбутньому, відповідач ОСОБА_2 передав, а позивачка ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 20000 грн. (а.с.46).

Згідно заповіту від 04 березня 2014 року ОСОБА_1 заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку, що розташована на території Удачненської селищної ради ОСОБА_2 (а.с.23).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не  відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не заперечується факт отримання грошей від відповідача в розмірі, встановленому умовами договору орендної плати. Факт оплати відповідачем наперед орендної плати не є порушенням умов договору. Крім того позивач не позбавлена права в судовому порядку визнати сам договір оренди земельної ділянки або окремі його умови недійсними, якщо вони суперечать нормам чинного законодавства. 

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди на підставі частини другої статті 651 ЦК України необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 20 000 грн. за весь термін оренди (49 років), єдиною сумою одноразово в період з дати державної реєстрації даного Договору протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців.

Відповідач зазначає, що сплатив орендну плату в розмірі 20 000 грн. ОСОБА_1 , що підтверджується розпискою від 04 березня 2014 року (а.с.46).

Відомостей про те, що ОСОБА_2 сплатив орендну плату в розмірі 20 000 грн. протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців матеріали справи не містять. 

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку, що  вищевказана розписка від 04 березня 2014 року є належним доказом на підтвердження сплати орендної плати за спірним договором. 

Як вбачається із матеріалів справи, в  пункті 9 договорі оренди землі від 27 серпня 2014 року зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 20000 грн. за весь термін оренди (49 років), єдиною сумою одноразово в період з дати державної реєстрації даного Договору протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців.

Згідно розписки від 04 березня 2014 року позивачка - ОСОБА_1 згідно заповіту на земельний пай отримала кошти в сумі 20 000 грн. від ОСОБА_2 . Відомостей про отримання позивачкою зазначеної  грошової суми в рахунок орендної плати, зазначена розписка не містіть.  

Крім того, згідно  Акту приймання-передачі від 27 серпня 2014 року орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 5,7276 га, кадастровий номер кадастровий номер 1422756300:07:000:0279, для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Удачненської селищної ради з визначеними зовнішніми межами ділянки в натурі (а.с.43). Зазначений акт також не містить відомостей про сплату відповідачем на користь позивача орендної сплати за договором оренди від 27 серпня 2014 року відсутні.

Крім того, як вбачаться із договору оренди від 27 серпня 2014 року, він був  складений та підписаний сторонами вже після отримання ОСОБА_1 грошових коштів, які  зазначені в розписки від 04 березня 2014 року, проте договір не містить жодного посилання  на те, що грошовій кошті за розпискою передані в рахунок орендної плати. 

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 6 стаття 81 ЦПК).

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій  статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей  77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів та підтвердження того, що він сплатив орендну плату в розмірі 20 000 гривен, протягом послідуючих за датою реєстрації 4-х місяців, як це передбачено умовами договору, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. 

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди ;

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що не своєчасна сплата орендної плати,  є порушенням істотних умов договору оренди, в наслідок  чого позивачка  не отримала кошті на які розраховувала при укладенні договору оренди землі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем порушено істотні умови договору оренди землі від 27 серпня 2014 року, щодо своєчасної сплати  орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановивши, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а також неповно з`ясував  обставин, що мають значення для справи, висновки викладенні у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду підлягає скасування з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (768,40 грн. - за подання позовної заяви + 1152,60 грн. - за подання апеляційної скарги)  покладаються на відповідача і відповідно підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року скасувати. 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації Покровської райдержадміністрації про розірвання договору оренди землі, задовольнити.

Розірвати договір оренди землі б/н від 27 серпня 2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422756300:07:000:0279 площею 5,7276 га, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований 27 серпня 2014 року Реєстраційною службою Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривні 00 копійок, з яких: 768,40 гривень - судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції; 1152,60 грн. - судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня  його проголошення  безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                             О.О.Тимченко

Судді:                      О.І. Корчиста

            Я.В. Хейло