Справа № 302/1352/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        05 лютого 2020 року м. Ужгород
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Кондор Р.Ю..
з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюза апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 18 квітня 2019 року у справі№ 302/1352/18 (Головуючий: Кривка В.П.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до В.Бистрянської сільської ради і ОСОБА_2 про визнання неправомірними і скасування рішень В.Бистрянської сільської ради № 98 від 25.12.2016 року «Про надання дозволу ОСОБА_2   на виготовлення технічної документації  із землеустрою для надання земельної ділянки орієнтовною площею 0,16 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд у АДРЕСА_1 ; №234 від 18.09.2018 року «Про погодження меж земельної ділянки», мотивуючи тим, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і цей будинок обслуговує земельна ділянка площею 0,12 га, яка належить позивачу на праві власності згідно державного акту, виданого у 1997 році. Дворогосподарства позивача межує з дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1 і житловий будинок, який раніше належав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , який успадкував відповідач ОСОБА_2 .. Позивач дізнався, що рішення В.Бистрянської сільської ради № 234 від 18.09.2018 року затверджено розміри земельної ділянки площею 0,1593 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд № АДРЕСА_1 . Натомість позивача не повідомили про проведення кадастрової зйомки і встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і не пропонували проводити межі замовнику документації (відповідачем ОСОБА_2 ). Позивач зазначає що ОСОБА_2 у 2011 році передано у власність сільською радою 0,10 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , а оскаржуваним рішенням № 98 від 25.12.2016 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації і внесено зміни в рішення № 16 про збільшення площі земельної ділянки для передачі у власність з 0,10 га до 0,16 га.
Позивач вважає оскаржувані рішення неправомірними, а саме збільшення площі безоплатної приватизації земельної ділянки, бо під час вирішення судового спору між ОСОБА_1 (позивачем) і ОСОБА_2 (відповідачем) у 2011 році у справі № 2-а-2739/11 з приводу надання під`їздної дороги до земельної ділянки позивача, яка обслуговує його житловий будинок було схематично встановлено площу користування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 0,14 га. У зв`язку з цим, позивач вважає, що затвердження розмірів земельної ділянки за виготовленою технічною документацією ОСОБА_2 площею 0,1593 та порушить право власності позивача на використану ним земельну ділянку для обслуговування свого житлового будинку, тобто накладатиметься на його земельну ділянку площею біля 0,01 га Право власності і користування земельної ділянки, наданої позивачу, не припинено в установленому порядку, а межу земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 встановлено сільською радою без участі позивача і за твердою межою – огорожею, що споруджені позивачем, вглиб земельної ділянки позивача з накладенням площ суміжних ділянок (площа накладання – 87 кв. м.), що підтверджено схематичним розташуванням суміжних ділянок, як складена спеціалістами ТзОВ «Землемір».
Посилаючись на вказані обставини і вимоги ст. ст. 116, 152, 155, 158, 198 ЗК України., ст.. 16 ЦК України позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Міжгірського районного суду від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірним і скасовано рішення В.Бистрянської сільської ради № 234 18.09.2018 року «Про погодження меж земельної ділянки» площею 0,1593 га в АДРЕСА_1 .
У решті позовних вимог відмовлено.
Захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.11.2018 року скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. у користь держави.
У решті стягненні судових витрат відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Верхньобистрянської сільської ради від 25.12.2016 року № 98 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по наданню у власність земельних ділянок» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові в оскаржуваній частині відсутні. Крім того, ОСОБА_1 просив змінити мотивувальну частину рішення суду від 18.04.2019 року, шляхом виключення з неї наступних речень: земельна ділянка ОСОБА_1 , площею 0,12 га за виданим державним актом не відповідає конфігурації та точним параметрам земельної ділянки за планом та технічним звітом за цим державним актом з фактичним землекористуванням ОСОБА_1 станом на час розгляду справи по суті, яке має значну більшу площу користування, ніж це зазначено в право установчому документі (державному акті) з огляду на те, що фактично використовувана ОСОБА_1 земельна ділянка є огородженою по всьому периметру, забудована житловим будинком і господарськими спорудами від спірної межі до межі возової дороги (протилежної на план-схемі). За цією ж план-схемою з АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 вздовж меж земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5 існує дорога (прохід) шириною 1,12м. Наявність цієї дороги вказаного розміру підтвердила свідок ОСОБА_6 , яка використовує земельну ділянку суміжного користувача ОСОБА_5 ; не заслуговують на увагу і покликання сторони позивача на відсутність проїзної дороги до земельної ділянки ОСОБА_1 із сторони АДРЕСА_2 Р АДРЕСА_1 , бо це питання вирішено в минулому постановою суду, яка набрала законної сили з участю тих же сторін. Окрім цього, сільська рада в оскаржуваному рішенні № 98 від 25.12.2016 року (пункт 3) вирішила питання дороги до земельної ділянки позивача в указаному місці, затвердивши розміри (ширину) проходу. З план-схеми розташування спірних і інших суміжних ділянок, складеної на підставі геодезичної зйомки, спеціалістом ТзОВ «Землемір» видно, що позивач має доступ до своєї земельної ділянки з протилежної сторони (на плані «возова дорога»). Цей план відповідає відомостям на плані забудови земельної ділянки ОСОБА_1 , складеному районним архітектором в документах будівельного паспорту 1995 року. Позивач не надав жодного доказу про те, що ця дорога є непридатною для проїзду транспортом чи не може бути об лаштована для такого проїзду».
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_8 , які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Рішення Міжгірського районного суду від 18 квітня 2019 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірним і скасування рішення В.Бистрянської сільської ради № 234 від 18.09.2018 року «Про погодження меж земельної ділянки площею 0,1593 га в АДРЕСА_1 » сторонами не оскаржено і рішення суду в цій частині у відповідності до ст.. 273 ЦПК України набрало законної сили.
Рішення Х сесії VII скликання Вехньобистрянської сільської ради Міжгірського району № 98 від 25 грудня 2016 року внесено зміни до рішення 10 сесії шостого скликання Верхньобистрянської сільської ради № 16 від 25 грудня 2011 року та викладено його в такій редакції:
Надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по наданню земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_1 орієнтованою площею до 0,16 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
Статтею 116 ч.ч. 1, 2, 3 підпункт «а» ЗК України, за яким набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування за рішенням органу місцевого самоврядування, безоплатно у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, у межах норм, визначених Кодексом.
Статтею 116 ч. 5 ЗК України, земельна ділянка, яка перебуває у власності чи користуванні громадян, передається у власність чи користування за рішенням органу місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування лише у порядку, визначеному законом.
Встановлено, що власниками будинку АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 були ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_4 і на підставі рішення Верхньобистрянської сільської ради від 30.05.1997 року № 50 ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка була у його постійному користуванні і призначена для обслуговування цього будинку.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , при житті не отримували державних актів на право приватної власності на землю на підставі рішення Верхньобистрянської сільської ради від 30.05.1997 року № 50, що стверджується листом відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 29-7-0.22-92/107-18 від 30.10.2018 року.
Рішенням Міжгірського районного суду від 29 квітня 2011 року визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_9 ..
За будинковолодінням АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка 0,10 га, призначеною для обслуговування цього будинку і до відповідача ОСОБА_2 перейшло право користування цією земельною ділянкою.
При постановленні рішення, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що оспорювані рішення позивачем не ущемляють його прав, за змістом ці рішення відповідають вимогам Земельного Кодексу, спрямовані на реалізацію прав ОСОБА_2 щодо одержання земельної ділянки у власність відповідно до норм для потреб обслуговування житлового будинку. ОСОБА_2 , як спадкоємець, що оформив спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_1 , має право на одержання земельної ділянки у власність за рішенням органу місцевого самоврядування будинку в порядку передбаченому статтями 116, 118,120-122 ЗК України.
Разом з тим, непогодження меж земельної ділянки з власником або із землекористувачем не є підставою для відмови органу місцевого самоврядування в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників.
За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія,- 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Міжгірського районного суду від 18 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 18 лютого 2020 року..
Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой