ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1059/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року (головуючий суддя: Калашник Ю.В) по адміністративній справі №280/1059/19
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, 3 особа Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) 13.03.2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - ГУ Держпраці у Запорізькій області), 3 особа Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому просить визнати протиправною та скасувати винесену заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області  Ганненко О.О. постанову №ЗП2387/648/АВ/ТД-ФС від 27.12.2018 року, якою до неї на підставі абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України застосовано штраф в розмірі 223  380 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2019 року по справі № 332/219/19 (№ 3/332/155/19), яка набрала законної сили 18.02.2019 року, її визнано винною в порушенні приписів ч.1 ст. 21, ч.1,3 ст. 24 КУпАП, та на підставі ч.3 ст.41 КУпАП накладено на неї стягнення у виглядi штрафу в сумі 8 500 грн.
Враховуючи дані обставини вважає, що застосування ГУ Держпраці у Запорізькій області до  неї штрафу на підставі абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України,  фактично є подвійним притягненням її до відповідальності за одне правопорушення, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України.
У відзиві на позов ГУ Держпраці у Запорізькій області зазначає, що під час інспекційного відвідування виявлено порушення позивачем приписів ч.1 ст. 21, ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, а саме допущено до роботи 2 осіб, без укладання трудового договору, а тому застосування до позивача штрафу на підставі положень абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, відповідно до винесеної постанови №ЗП2387/648/АВ/ТД-ФС від 27.12.2018 року є правомірним.
Також зазначає про безпідставність доводів позивача, щодо подвійного притягнення до відповідальності за одне саме правопорушення, оскільки ч.3 ст.41 КУпАП та абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України не є тотожними нормами, оскільки мають різний суб`єктивний склад, процедуру винесення  та види відповідальності.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року позовні вимоги задоволено, стягнено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі  2 233,80 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що оскільки обставини скоєння ФОП ОСОБА_1 правопорушення ч.1. ст. 21, ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, а саме допуск до роботи двох працівників, без укладання трудового договору, встановлено судовим рішенням по справі № 332/219/19 (провадження № 3/332/155/19), яке набрало законної сили 18.02.2019 року, та яким до неї згідно ч.3 ст. 41 КУпАП застосовано штраф  в розмірі  8  500 грн., застосування ГУ Держпраці у Запорізькій області до позивача  штрафу на підставі абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, фактично є подвійним притягненням її до відповідальності за одне правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах, викладених у відзиві на позов.
04.12.2019 року до суду апеляційної інстанції 3 особою ГУ ДФС у Запорізькій області подано заяву в якій зазначено, що оскільки позов ФОП ОСОБА_1 не містить жодних підстав, що свідчать про вплив судового рішення  по справі на його права та обов`язки, просить виключити ГУ ДФС у Запорізькій області з учасників справи.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даної заяви, оскільки приписи КАС України не містять положень, що визначають право суду апеляційної інстанції виключити 3 особу з учасників справи на стадії апеляційного провадження.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 43 Конституції України, ст. 38 Закону України «Про охорону праці» визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Пунктами 1,2,4,7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого        постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 року        визначено, що Державна служба України з питань праці     є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Державна служба України з питань праці у своїй діяльності керується        Конституцією        та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до        Конституції        та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Приписами Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України №295        від 26.04.2017 року     визначено, що     державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.
За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складається акт та у разі наявності порушень вимог законодавства про працю виноситься припис про їх усунення та/або вживаються заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу №2097 від 07.12.2018 року, направлення №1134 від 07.12.2018 року, посадовими особами ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресами здійснення діяльності: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», за результатами якого складено акт № ЗП2387/648/АВ від 12.12.2018 року (а.с.13-17).
Відповідно до викладених в акті перевірки висновків ФОП ОСОБА_1 в порушення  приписів ч.1 ст. 21, ч.1,3 ст. 24 КЗпП України допущено до роботи, без укладання трудового договору 2 осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
27.12.2018 року розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування № ЗП2387/648/АВ від 12.12.2018 року заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області Ганненко О.О. винесено постанову №ЗП2387/648/АВ/ТД-ФС, якою до ФОП ОСОБА_1 на підставі абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України застосовано штраф в розмірі 223  380 грн. (а.с. 20).
18.01.2019 року ГУ Держпраці у Запорізькій області відносно ФОП ОСОБА_1 складений протокол № ЗП 2387/648/АВ/П/ПТ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП України, який був направлений для розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя.
Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2019 року по справі № 332/219/19 (№ 3/332/155/19) ФОП ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та накладено на неї стягнення у виглядi штрафу в розмірі 8 500 грн. (а.с.21).
13.03.2019 року ФОП ОСОБА_1 з посиланням на приписи ст. 61 Конституції України, щодо неможливості подвійного притягнення до відповідальності, звернулося до суду з вимогою визнати протиправною та скасувати винесену заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області Ганненко О.О. постанову №ЗП2387/648/АВ/ТД-ФС від 27.12.2018 року, якою до неї на підставі абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України застосовано штраф в розмірі 223  380 грн.
Частиною 2    ст. 19 Конституції України     визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені        Конституцією        та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Частиною 1 ст. 21, ч.3 ст. 24   КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
За змістом ч. 3,4 ст. 265 КЗпП України, штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 ст. 41 КУпАП визначено, що фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України і ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи, без оформлення трудового договору (контракту).
Штраф за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч. 3 ст. 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення, а саме  за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України  до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця, а за ч.3 ст. 41 КУпАП посадову особу цієї юридичної особи, за фактичний допуск працівника до роботи, без оформлення трудових відносин.
Однак у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП і ч. 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи, без оформлення трудового договору).
За допуск фізичних осіб до роботи, без оформлення трудового договору ФОП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі  8  500 грн., відповідно до постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2019 року по справі № 332/219/19 (№ 3/332/155/19), що набрала законної сили 18.02.2019 року (а.с.21).
Накладення  ГУ Держпраці у Запорізькій області на ФОП ОСОБА_1 штрафу за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, фактично є притягненням її до відповідальності за те саме порушення вдруге, що протирічить приписам ст.61 Конституції України.
Аналогічна правова позиція висловлена також Касаційним адміністративним судом Верховного Суду в постанові від 21.12.2018 року по справі №814/2156/16 (К/9901/17864/18).
Враховуючи дані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , визнання протиправною та скасування винесеної заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області  Ганненко О.О. постанови №ЗП2387/648/АВ/ТД-ФС від 27.12.2018 року.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.
Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.   315,   316,   321,   322, 325   КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року по адміністративній справі №280/1059/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 січня 2020 року, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 16 січня 2020 року.    

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай