ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року	Львів	Справа № 460/3055/19 пров. № А/857/629/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, головуючий суддя – Недашківська Д.М., ухвалене у м. Рівне, повний текст якого складено 04.12.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 29.08.2019 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з 26.04.1986 року по даний час проживає в с. Любинь Зарічненського району. Станом на 01.01.1993 року позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення більше 6 років. Тому, на її думку, вона має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 6 років. При цьому, їй було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 вона не мала відповідного страхового стажу – 19 років.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 29.08.2019 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відтак відсутні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є громадянкою, яка постійно працювала чи працює, або проживала чи проживає в зонах безумовного та гарантованого добровільного відселення, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 3) (а.с.9); дата народження: 25 лютого 1966 року.
29 серпня 2019 року позивач подала заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
01.10.2019 року відповідач надіслав лист №1928/02.9 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки у неї відсутній страховий стаж необхідної кількості років (а.с. 20).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач досягнула віку, визначеного статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, має відповідну кількість років страхового стажу, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення (далі - Закон №796-ХІІ).
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Частинами 3, 4 статті 15 Закону №796-ХІІ встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.
Відповідно до довідки Локницької сільської ради від 20.08.2018 року №1206 ОСОБА_1 з 26.04.1986 по даний час проживає в с. Любинь Зарічненського району (а.с.14).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 року "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", с. Любинь Зарічненського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Відтак, позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ на 6 років, що визнається сторонами у справі.
При цьому, відповідач листом вказав, що враховуючи умову зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, право на призначення пенсії за віком позивач матиме при досягненні 52 років 6 місяців (58 років 6 місяців за мінусом 6 років) та при наявності страхового стажу не менше 19 років.
Матеріалами справи підтверджується, що 25 серпня 2018 року ОСОБА_1 досягла 52 років 6 місяців.
Також сторонами не заперечується, що період роботи позивача на КСП “Світанок” з 03.02.1984 по 01.12.2001 (17 років 10 місяців)  включається в страховий стаж. 
Крім цього, відповідно до записів 4-6 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , у період з 02.01.2002 року по 27.12.2002 року, з 30.01.2003 року по 28.07.2003 року ОСОБА_1 отримувала допомогу по безробіттю (а.с. 10-13).
До 01.01.2014 року порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися    Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788).
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Крім того, згідно з п.п. “а”, “ж” частини третьої    статті 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується: період одержання допомоги по безробіттю; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Враховуючи наведені норми законодавства, період отримання позивачем допомоги по безробіттю (1 рік 5 місяців 18 днів) включається до страхового стажу, відтак загальний страховий стаж позивача складає 19 років 3 місяці 18 днів.
Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, внаслідок чого порушено гарантоване державою право його на пенсійне забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №460/3055/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 21.02.2020 року.