ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 207/299/19(2-а/207/22/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в м. Дніпрі апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року ( суддя першої інстанції ЮрченкоІ.М.)  у справі №207/299/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області Чайка Олексія Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Чайка Олексія Леонідовича, в якому просив скасувати постанову винесеною відповідачем АР №879755 від 22.01.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-2 КУпАП, провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-2 КУпАП закрити.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови, оскільки висновки відповідача, що позивач перевозив пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, не відповідають дійсності. Відповідачем не надано доказів, що у транспортному засобі знаходилась понаднормова кількість пасажирів, відсутня фото фіксація перерахунку кількості пасажирів, відсутні покази свідків. 
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.05.2019 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Рішення суду мотивовано тим, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху є недоведеним, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем прийнята без встановлення належних і допустимих доказів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідач зазначає, що  під час винесення оскаржуваного рішення він діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом. З огляду на встановлений факт скоєного правопорушення відповідач обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 22.01.2019 відповідачем винесено постанову серії АР №879755 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-2 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.
Підставою для складення означеної постанови став встановлений відповідачем факт, що  позивач 22.01.2019, о 08 год. 35 хв., керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережній Перемоги біля буд. 100, в м. Дніпро при цьому перевозив пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушив п.21.1 Правил дорожнього руху України (а.с.18).
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову. 
Згідно з ч. 1 ст. 121-2 КУпАП перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.21.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.
При цьому, Правила дорожнього руху встановлюють вимоги до пасажирів, які повинні, зокрема:  сидіти або стояти (якщо це передбачено конструкцією транспортного засобу) в призначених для цього місцях, тримаючись за поручень або інше пристосування; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху (п.5.2 ПДР).
Крім того, згідно п.27 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176,  у салоні автобуса розміщується така інформація, зокрема: загальна пасажиромісткість із зазначенням окремо кількості місць для сидіння пасажирів.
В розумінні цих Правил пасажиромісткість - передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена у реєстраційних документах кількість місць для перевезення пасажирів у транспортному засобі.
Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту і Правила дорожнього руху визначають, що транспортні засоби, які використовуються для перевезення пасажирів, повинні відповідати вимогам безпеки, охорони праці та екології, державним стандартам, мати відповідну ліцензійну картку, знаходитися в належному технічному і санітарному стані і бути укомплектованими відповідно до вимог Правил дорожнього руху.
Отже, кількість пасажирських сидячих і стоячих місць вказана в реєстраційних документах транспортного засобу і залежить від моделі самого транспортного засобу.
Перевезення водіями транспортних засобів пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121-2 КУпАП.
У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
В спірному випадку, як вірно зазначено судом першої інстанції, жодний доказ на підтвердження  факту перевезення позивачем пасажирів понад кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, в матеріалах справи відсутній, сторонами не поданий.
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить зазначення ні кількість місць, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу, яким керував позивач у момент його зупинки відповідачем, ні фактичну кількість пасажирів, які знаходилися в транспортному засобі в момент його зупинки.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КУпАП, у зв`язку з чим вказав на наявність підстав для його скасування та задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі №207/299/19 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко