21.01.20
33/812/7/20

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/7/20                Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                суддя Далматова Г.А.
               Суддя апеляційного суду
               Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                                                 м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 грудня 2019 року якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою судді, 05.09.2019 р.  о 01.30 год. ОСОБА_1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області по вул. Миру, 8, керував автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд водія на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому порядку, із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків на місці зупинки, що підтверджується тестом № 1023 приладу «Драгер» алкотест 6810, показник якого склав 1,22 ‰ алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що матеріали справи містять суперечливі докази, однак, суд, ґрунтуючись на власних переконаннях, взяв до уваги лише матеріали справи, які складені працівниками поліції, залишив поза увагою його пояснення.
Він не визнавав своєї вини, не погоджувався із інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, оскільки коли проводився тест на стан сп`яніння, на місці складання протоколу, прилад спрацював лише на третій раз. Це викликало у нього сумніви у працездатності приладу та об`єктивності висновку. При цьому, прилад «Drager», яким проводився огляд, не відповідає вимогам законодавства, а його чек не містить відмітки стосовно того, до якого протоколу він додається, що може свідчити про неналежність доказів, відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не містить відеофіксації того, що працівниками поліції було складене направлення до медичного закладу для проходження огляду, справа розглянута у відсутність свідків та інспекторів поліції, які складали протокол, а відтак, постанова підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

В місцевому суді ОСОБА_1 стверджував, що на момент затримання працівниками поліції він був тверезий, продув «Драгер» тричі, і лише на третій раз прилад спрацював. Результатів продуття він не бачив, оскільки було темно. Протокол підписував, але не бачив, що саме, оскільки було темно. Не погоджувався з тим, що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, але не пропонував працівникам поліції їхати до медичного закладу. Правил дорожнього руху він не порушував. Працівники поліції відмовили у залученні його свідків, вказавши, що залучать своїх, хоча неподалік був його знайомий. Коли приїхали два таксисти, як свідки, він зрозумів, що це не об`єктивні свідки. Зобов`язання він писав особисто. 

Однак, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються дослідженими під час судового розгляду суддею місцевого суду доказами. 
Так, відповідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030835, водій ОСОБА_1 05.09.2019 р. о 01.30 год. по вул. Миру, 8 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, керував автомобілем «ВАЗ 2107», в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому порядку, із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків на місці зупинки. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, зокрема про несправність приладу «Драгер», або про бажання проїхати до медичного закладу.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що 05.09.2019 р. вони були запрошені, як свідки, при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу на місці зупинки, результат тесту склав 1,22 ‰, із чим ОСОБА_1 погодився. Під час освідування у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: невиразна мова, шатка хода. Від проходження огляду у медичному закладі відмовився, оскільки був згоден із результатом тесту, проведеного на місці зупинки.
Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на якому особа називає себе ОСОБА_1 та на питання працівника поліції повідомляє, що керував автомобілем «ВАЗ 2107», який знаходиться поряд. У присутності двох свідків працівники поліції пропонують пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погоджується. Результат тесту склав 1,22 ‰. Після ознайомлення із результатами огляду ОСОБА_1 повідомлено, що у разі незгоди він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, від чого він відмовляється та зауважує, що згоден із результатами огляду проведеного на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер».

За наведеного, суддя місцевого суду обґрунтовано прийняв наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення дані і дійшов вірного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта про проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810», який не дозволений до використання МОЗ та Держспоживстандартом, то вони не є слушними, виходячи з наступного. 
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №533 від 16.07.2012 р. «Про затвердження Порядку зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення» (який втратив чинність 02.02.2018 р.) Держлікслужба здійснювала зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і пунктом 11 цього Порядку було визначено, що медичні вироби, які внесені до Державного реєстру в установленому порядку станом на 30.06.2015 року, перебувають у Державному реєстрі до 30.06.2020 року.
За наведеного, газоаналізатори для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, що вже перебувають в експлуатації та відповідають вимогам чинного законодавства можуть експлуатуватись і надалі, за умови своєчасного проведення процедур «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» та «Повірка».

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що роздруківка приладу «Драгер» не містить відмітки про те, до якого протоколу вона додається, що може свідчити про її неналежність, як доказу, є безпідставними, виходячи з того, що вказаний результат тесту містить дані щодо особи, яка проходить освідування, місце, дату та час його проведення, підпис працівника поліції, який проводив огляд, а також підпис самого ОСОБА_1 , що ним не оспорюється.

З приводу доводів апелянта про порушення місцевим судом його права на захист, передбачене ст. 59 Конституції України, то вони є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи. 
Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що справа 07.10.2019 р. та 21.10.2019 р. відкладалась у зв`язку із надходженням заяв ОСОБА_1 про забезпечення його права на захист.
Відповідно до протоколу судового засідання від 04.12.2019 р., судовий розгляд проводився за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – Бузинарської Д.М., в режимі відеоконференції.
При цьому, слід зауважити, що з метою забезпечення прав ОСОБА_1 на захист, суддею Южоукраїнського міського суду Миколаївської області застосовано аналогію права та 28.11.2019 р. постановлено рішення про задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо проведення судового розгляду в режимі відеоконференції із захисником Бузинарською Д.М., незважаючи на те, що вказаний спосіб взагалі не передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення, який регламентує порядок розгляду даної категорії справ.

Стосовно тверджень ОСОБА_1 про нескладання працівниками поліції направлення до медичного закладу, то вони є безпідставними, виходячи з того, що частина 3 ст. 266 КУпАП передбачає направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння лише у двох випадках: у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та у разі незгоди водія із результатами огляду, проведеного на місці зупинки. 
Аналогічні підстави передбачені п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р.
Однак, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер», із результатами тесту погодився, від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, що свідчить про відсутність підстав для складання працівниками поліції вказаного направлення.

При розгляді справи судом порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи та належним чином мотивована, підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, –

п о с т а н о в и л а :

постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 грудня 2019 року відносно  ОСОБА_1  залишити без змін.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                 Н.В. Чебанова-Губарєва