КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
29 січня 2020 року	                                                       м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року стосовно
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає  за адресою: АДРЕСА_1 ,            ( АДРЕСА_2 ), -
 
                                                           В С Т А Н О В И Л А:
 
            Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
 
            Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 25.03.2018, о 00 год.         55 хв., керував автомобілем "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по                             просп. Ю.Гагаріна, буд. 19, в стані алкогольного сп`яніння. 
            Проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, проводилось за допомогою алкотестера "Драгер", результат якого склав - 1,51 ‰. 
            Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, першочергово поставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на його переконання, пропущений з поважних причин, оскільки особисто він- ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції в день прийняття рішення по суті - 06.06.2018 присутнім не був, а копію оскаржуваного рішення отримав особисто в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва лише 22.06.2018, що стосується апеляційних вимог, то ОСОБА_1 просив постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з обгрунтуванням апеляційних вимог. 
            
            ОСОБА_1 та захисник Органюк Ю.Ю. неодноразово повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, неявка яких в судове засідання, за відсутності клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
            
Дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення від 25.03.2018, складеного стосовно ОСОБА_1 , слід дійти наступних висновків.
 
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
   
З досліджуваного провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , вбачається наступне.
 
            Так, за результатами розгляду матеріалів адміністративного справи стосовно   ОСОБА_1 , 06.06.2018 суддею Дніпровського районного суду м. Києва ухвалено рішення про визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 36-37).
 
            Не погоджуючись з прийнятим стосовно ОСОБА_1 рішенням, в його інтересах адвокатом Органюком Ю.Ю., була подана апеляційна скарга, в якій містилось і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2018, з обґрунтуванням поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження (а.с. 40-57).
 
            Постановою судді Київського апеляційного суду від 26.11.2018 задоволено клопотання захисника Органюка Ю.Ю. та йому поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2018.
            Водночас за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника Органюка Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , постанова суду першої інстанції залишена без зміни, а апеляційна скарга захисника - без задоволення (а.с. 98-101).
 
            Вказане судове рішення є остаточним та оскарженню не підлягає, як і повторному перегляду.
 
            Проте, всупереч приписам ст. 294 КУпАП, не дивлячись на прийняте рішення, 17.12.2018 ОСОБА_1 вдруге від свого імені подав апеляційну скаргу, в якій містилося клопотання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2018, з обґрунтуванням своїх вимог (а.с. 107-109),  за результатами розгляду якої постановою судді Київського апеляційного суду від 27.12.2018 ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з поверненням йому апеляційної скарги (а.с.112-114).
 
            Втретє від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга від 21.01.2019 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду (а.с. 117-119), яка постановою судді Київського апеляційного суду від 07.02.2019 була повернута останньому з обґрунтуванням прийнятого рішення (а.с. 122-124).
 
            Вкотре, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження від 25.02.2019 того самого рішення місцевого суду від 06.06.2018, постановленого Дніпровським районним судом м. Києва щодо нього.
            При цьому, апеляційна скарга, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, фактично є копією попередньої апеляційної скарги. 
             
За наведеним слід дійти висновку, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїм правом, намагається уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом в стані алкогольного, відповідальність за яке посилена Законом України від 07.07.2016 № 1446-VIII. 
 
У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Отже, оскільки постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2018 не може бути повторно переглянута судом апеляційної інстанції по суті обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.03.2018 стосовно ОСОБА_1 , в прийнятті до розгляду його апеляційної скарги від 25.02.2019, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, - слід відмовити.     
 
            Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
            Відмовити в прийнятті до розгляду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 від 25 лютого 2019 року, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
 
Апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 .
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                            Г.О.Балацька