ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22549/19                                                                       Суддя першої інстанції: Погрібніченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 лютого 2020 року                                                                                       м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                      - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Бараненка І.І. та Файдюка В.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
-          визнати протиправним і скасувати висновок про невідповідність судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого Громадською радою доброчесності 14 жовтня 2019 року;
          -          визнати протиправним і скасувати рішення Громадської ради доброчесності, оформлене у вигляді протоколу засідання Громадської ради доброчесності від 14 жовтня 2019 року, в частині затвердження висновку про невідповідність судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, який затверджений Громадською радою доброчесності 14 жовтня 2019 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року вказаний адміністративний позов був повернутий позивачу.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що повноваження його представника - адвоката Гришина С.В. були підтверджені належним чином оформленим ордером серії ЗП № 084097 від 18 жовтня 2018 року. 
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Громадської ради доброчесності не надходив. 
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України справа була призначена до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року - без змін виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву від імені позивача підписав Гришин С.В., повноваження якого як представник в суді не підтверджені належним чином. 
Суд першої інстанції встановив, що в ордері серії ЗП № 084097 від 18 жовтня 2018 року зазначено, що адвокат Гришиш С.В. надає правову допомогу ОСОБА_1 «у всіх судах та правоохоронних органах, підприємствах, установах, організаціях, перед фізичними та юридичними особами». В той час як ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом.
Під час постановлення ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував правову позицію, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, провадження № 11-44заі19.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про неналежне оформлення ордеру та про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Положеннями ч.ч. 4, 8 ст. 59 КАС України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Як раніше зазначалося, адміністративний позов ОСОБА_1 був підписаний адвокатом Гришиним С.В. Разом із адміністративним позовом адвокат надав ордер серії ЗП № 084097 від 18 жовтня 2018 року, у якому не зазначено, що він має право представляти інтереси Наумова О.О. в Окружному адміністративному суді міста Києва. Інших доказів на підтвердження своїх повноважень Гришин С.В. не надав. 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник позивача обґрунтовує свої вимоги про скасування ухвали суду від 22 листопада 2019 року тим, що жодна норма законодавства не вимагає від адвоката зазначати в ордері назву конкретного суду. 
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, ордер. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Згідно з пп. 15.4 п. 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36 (далі - Положення), ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що в ордері має бути чітко вказана назва органу, в якому надається правова допомога, яка відповідає його установчим документам. 
Посилання в ордері серії ЗП № 084097 від 18 жовтня 2018 року на те, що адвокат Гришиш С.В. надає правову допомогу ОСОБА_1 «у всіх судах та правоохоронних органах, підприємствах, установах, організаціях, перед фізичними та юридичними особами» не є належним виконанням вимог пп. 15.4 п. 15 Положення. 
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що такий ордер не підтверджує повноважень Гришина С.В. на підписання адміністративного позову від імені ОСОБА_1 для подачі його до Окружного адміністративного суду міста Києва. 
Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, яка полягає у тому, що в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.
В апеляційній скарзі міститься посилання на те, що весь обсяг повноважень адвоката визначається у договорі про надання правової допомоги, тоді як ордер лише посвідчує відповідні повноваження та складається вже після укладення відповідного договору. 
Надаючи оцінку зазначеному доводу, колегія суддів враховує, що договір про надання правової допомоги не був доданий до позовної заяви. Інші документи на підтвердження повноважень Гришина С.В., окрім неналежним чином оформленого ордеру серії ЗП № 084097 від 18 жовтня 2018 року, у розпорядженні суду були відсутні. 
Відтак, наявність укладеного договору про надання правової допомоги могла бути врахованого судом виключно у разі надання його копії разом з позовною заявою. 
Апеляційна скарга обґрунтована також тим, що у разі виникнення сумнівів щодо наявності у представника повноважень на підписання позовної заяви, суд першої інстанції мав можливість залишити позовну заяву без руху і надати час для усунення таких сумнівів. На думку представника позивача, повернення адміністративного позову перешкодило праву ОСОБА_1 . на справедливий суд протягом розумного строку. 
У відповідності до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Отже, отримавши ухвалу суду від 22 листопада 2019 року, ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із адміністративним позовом, усунувши недоліки, які стали підставою для повернення раніше поданої позовної заяви. 
Вирішуючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, згідно з якою повернення позовної заяви з огляду на підписання її особою, повноваження якої на здійснення представництва не підтверджені, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на судовий захист.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду від 22 листопада 2019 року є законною й обґрунтованою. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі про повернення позовної заяви, та не можуть бути підставами для її скасування. 
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року про повернення позовної заяви - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                                А.М. Горяйнов 

Судді                                                                                            І.І. Бараненко       

          В.В. Файдюк