ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10828/19
Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/110/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бечка Є.М.,
суддів - Євстафіїва О.К., Іванової Г.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 
дата та місце ухвалення судом першої інстанції рішення - 25 жовтня 2019 року м.Чернігів,
  
                                      У С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 надміру перерахованої житлової субсидії у розмірі 5168 грн 75 коп. на рахунок управління та 3124 грн 92 коп. на рахунок Міністерства соціальної політики України. 
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 16 жовтня 2015 року звернулась до Управління з заявою про призначення житлової субсидії. При подачі документів в заяві та декларації заявник зазначила дані та доходи лише про себе. Пунктом 2 Постанови КМУ №329 установлено, що з 01 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви та декларації, якщо у складі домогосподарства, зокрема є особи, члені сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства. Відповідачка не повідомила Управління, що перебуває у шлюбі та не подала нову декларацію, розрахунок житлової субсидії проводився з урахуванням доходів тільки відповідачки, і лише в квітні 2019 року, при спілкуванні в телефонному режимі з ОСОБА_1 працівники Управління дізналися про те, що вона перебуває у шлюбі. Після отримання відповіді від Чернігівського МВ ДРАЦС на запит Управління про перебування ОСОБА_1 у шлюбі, управлінням припинено нарахування субсидії. 
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 з травня 2018 року повинна була повідомити Управління, що вона одружена та звертися з новою заявою та декларацією, задекларувати відповідно до ІІ та ІІІ розділів декларації дані чоловіка та його дохід, оскільки це впливає на визначення права та розміру отриманої субсидії. У зв`язку з даними порушеннями ОСОБА_1 було здійснено перерахунок призначеної субсидії за період з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2019 року, відповідно до якого сума надміру виплачених коштів складає 8293 грн 67 коп. 
Про необхідність повернення бюджетних коштів ОСОБА_1 було повідомлено двічі, однак відповідачка надміру виплачені бюджетні кошти на рахунок Управління в сумі 5168 грн 75 коп. та на рахунок Міністерства соціальної політики України в сумі 3124 грн 92 коп. не повернула.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2019 року задоволено частково позов УПСЗН Деснянської районної у м.Чернігові ради, стягнуто з ОСОБА_1 надміру виплачені бюджетні кошти у вигляді житлової субсидії в сумі 5168 грн 75 коп. і 1210 грн 23 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 6378 грн 98 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 01 травня 2018 року відповідачка повинна була повідомити про свій фактичний сімейний стан і перебування в зареєстрованому шлюбі, чого не було зроблено. Зазначене призвело до безпідставної виплати відповідачці в період з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2019 року включно житлової субсидії в сумі 8293 грн 67 коп. Водночас вимога позивача про стягнення з відповідачки 3124 грн 92 коп. на користь Міністерства соціальної політики України фактично стосується інтересів іншої юридично особи і не спрямована на захист прав позивача, що за приписом статті 2 ЦПК України є завданням цивільного судочинства, а тому в цій частині позов слід відхилити

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник УПСЗН Деснянської районної у м.Чернігові ради звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки виплачені бюджетні кошти у вигляді житлової субсидії на користь Міністерства соціальної політики України в сумі 3124 грн 92 коп. В іншій частині рішення залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки з 01 лютого 2019 року головним розпорядником бюджетних коштів передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі є Мінсоцполітики, контроль за цільовим використанням коштів одержувачами житлової субсидії та їх примусове стягнення покладається на  структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, якими є органи соціального захисту, що дає право управлінню стягувати у судовому порядку кошти надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії на рахунок Мінсоцполітики відповідно до положення. 

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради з заявою про призначення житлової субсидії за адресою АДРЕСА_1 . В той же день ОСОБА_1 було подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де в І та ІІ розділі зазначила себе - ОСОБА_1 (а.с.4, 4-зв.).
Згідно довідки про склад сім`ї, складеної КП «Деснянське» ОСОБА_1 зареєстрована сама (а.с.5).
Рішеннями про призначення субсидії ОСОБА_1 за було призначено субсидію з жовтня 2015 року по вересень 2016 року (а.с.6), з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (а.с.7), з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (а.с.7-зв.), на травня 2017 року по квітень 2018 року (а.с.8), з травня 2017 року по квітень 2018 року (а.с.9), з травня 2018 року по вересень 2018 року (а.с.10), з травня 2018 року по вересень 2018 року (а.с.10-зв.), з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (а.с.11), з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (а.с.11-зв.), з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (а.с.12), з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (а.с.12-зв), з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (а.с.13).
Також позивачем проведено перерахунок призначеної субсидії за період з травня 2018 року по квітень 2019 року за кожен окремий місяць (а.с.14).
Згідно інформації Чернігівського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану від 14 травня 2019 року відділом зареєстровано актовий запис про шлюб №430 від 20 квітня 2013 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмітка про розірвання шлюбу в актовому записі відсутня (а.с.15).
ОСОБА_1 Управлінням 21 травня 2019 року було надіслано повідомлення про припинення надання житлової субсидії та запропоновано повернути 8293 грн 67 коп. надміру виплачених коштів (а.с.16).
Повторно 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 запропоновано у добровільно порядку повернути надміру перерахованої житлової субсидії у розмірі 8293 грн 67 коп. (а.с.17).
Позивачем також надано копії публікацій в газетах та на інтернет-порталах про зміни при нарахуванні субсидій (а.с.18-23), а також Методичні рекомендації до Постанови КМУ від 27 квітня 2018 року №329 «По внесення змін до деяких постанов КМУ та визнання такою, що втратила чинність, Постанови КМУ від 28 грудня 2016 року №1022 (а.с.24-26). 

Переглядаючи рішення суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача 5168 грн 75 коп. надміру перерахованої житлової субсидії. В задоволенні позовних вимог про стягнення на рахунок Міністерства соціальної політики України 3124 грн 92 коп. відмовив. 
Враховуючи, що Управління оскаржує зазначене судове рішення лише в частині відмовлених позовних вимог та урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц, де визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується, колегія суддів не переглядає судове рішення в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положенням про порядок призначення субсидії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій.
Згідно Положення з 01 лютого 2019 року головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. 
Згідно п.3 Положення призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).
Пунктами 1, 2 Порядку повернення коштів надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 1997 року №39/283/90/5, передбачено, що повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках, зокрема, виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. В разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни); повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.
Судом першої інстанції встановлено та не оскаржується Управлінням, що починаючи з 01 травня 2018 року відповідачка повинна була повідомити про свій фактичний сімейний стан і перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 чого не було зроблено, що й призвело до безпідставної виплати відповідачці 8293 грн 67 коп.
Вбачається, що з травня 2018 року ОСОБА_1 не мала права отримувати житлову субсидію у вказаному розмірі, оскільки не подала відповідні данні, а з 01 лютого 2019 року розпорядником даної бюджетної програми є Мінсоцполітики. Даних про те, що розпорядник надав повноваження структурному підрозділу на стягнення з особи надміру нарахованої субсидії починаючи з 01 лютого 2019 року та хто саме має право стягувати дані кошти ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції надано не було. 
Тобто, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Мінсоцполітики має право звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки з 01 лютого 2019 року головним розпорядником бюджетних коштів передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі є Мінсоцполітики, контроль за цільовим використанням коштів одержувачами житлової субсидії та їх примусове стягнення покладається на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, не заслуговують на увагу, оскільки лист Мінсоцполітики про повернення бюджетних коштів не є правовстановлюючим документом. При поверненні бюджетних коштів має бути застосовано Порядок повернення коштів надміру виплачених за призначеними субсидіями.
Аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині не впливають, правильності висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих стороною позивача при розгляді справи. 
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

                                   П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:                              Судді: