Головуючий І інстанції: І.Г. Ясиновський

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р. 	Справа № 440/2738/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2019, повний текст складено 15.11.19 по справі № 440/2738/19
за позовом     Приватного акціонерного товариства "Завод "Лтава"  
до     Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України             
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Завод "Лтава" звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 08.05.2019 року № 0000055007.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 08.05.2019 року № 0000055007.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказував на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Так, апелянт наголошував на відсутності у ланцюгу подальшої реалізації продукції ТОВ "ЄВРОГУРУ", придбаної у позивача. Стосовно ТОВ "ГРЕЙТ-УЗ", ТОВ "ТРЕЙД КОМЬЮНІТІ" виявлено відсутність основних фондів, транспортних засобів, трудових ресурсів, а також не підтвердження факту самостійного транспортування або придбання послуг транспортування. Щодо ТОВ "Плано" податковий орган звертав увагу на наявність ознак "фіктивності". Зазначені обставини, крім іншого, підтверджені відомостями, наданими оперативними відділами регіональних органів ДФС. 
На підставі положень п. 3 ч. 1ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, 15.04.2019 фахівцями Офісу великих платників податків ДФС проведено  документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "Завод "Лтава" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "ЄВРОГУРУ" за період з травень, червень 2016 року; ТОВ ТРЕЙД КОМЬЮНІТІ" за період червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2016 року; ТОВ "ПЛАНО" за період листопад 2016 року, з податку на прибуток за 2016 рік по взаємовідносинам з вищенаведеними підприємствами та з ТОВ "ГРЕЙТ-УЗ".
За наслідками проведеної перевірки складено акт від 15.04.2019 № 35/28-10-50-07-12/14308479, яким зафіксовано порушення позивачем ст. 22, ст. 23, пп. 14.1.36, 14.1.179 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4, п. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996, п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, М(С)БО № 18 "Доходи", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1130686,79 грн, у тому числі по періодам: за 1 квартал 2016 року на суму 793547,18 грн; за 2 квартал 2016 на суму 149858,39 грн; за 3 квартал 2016 року на суму 179176,98 грн; за 4 квартал 2016 року на суму 8104,23 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки 08.05.2019 Офісом великих платників податків ДФС винесено податкове повідомлення-рішення № 0000055007, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1413258,49 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями – 1130686,79 грн та штрафними (фінансовими) санкціями – 282671,70 грн.
Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем у адміністративному порядку, за результатами чого останнє залишено без змін.
Не погоджуючись із таким рішенням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, з того, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом належними первинними документами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Так, визначення об`єкта оподаткування наведене у ст. 22 Палаткового кодексу України, а саме об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Податкового кодексу України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.
Частиною 2 ст. 23 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.
Згідно з п. 23.2, п. 23.3, п. 23.4 ст. 23 Податкового кодексу України база оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо. У випадках, передбачених цим Кодексом, один об`єкт оподаткування може утворювати кілька баз оподаткування для різних податків. У випадках, передбачених цим Кодексом, конкретна вартісна, фізична або інша характеристика певного об`єкта оподаткування може бути базою оподаткування для різних податків.
Слід звернути увагу, що податковий орган, фіксуючи в акті перевірки заниження податку на прибуток посилається на порушення п. 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.
У той же час, розділом V Податкового кодексу України здійснюється регулювання податку на додану вартість, стосовно якого, в свою чергу, відповідачем не встановлено жодного порушення у позивача відповідно до акту перевірки.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Судовим розглядом встановлено, що у перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ТОВ "ПЛАНО".
Так, на підставі виписаного рахунку на попередню оплату № 5294 від 28.11.2016 та накладної № 5294 від 30.11.2019 позивачем здійснено продаж на користь ТОВ "ПЛАНО" перемикача 24П4Н1 у кількості 1 шт.  загальною вартістю 289,50 грн (у тому числі ПДВ - 48,25 грн), яким проведено оплату такого товару відповідно до платіжного доручення № 328 від 29.11.2016, що доставлено вказаному контрагенту відповідно до експресс-накладної № 59000221209244 від 30.11.2016 ТОВ "Нова Пошта".
Також, у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ "ЄВРОГУРУ".
23.05.2016 року позивачем із ТОВ "ЄВРОГУРУ" укладений договір № 3278, за умовами якого ПрАТ "Завод "Лтава" зобов`язується виробити та поставити, а ТОВ "ЄВРОГУРУ" оплатити і отримати Продукцію, надалі вироби, відповідно до заявок, або рахунків на попередню оплату, або Специфікацій, або додаткових угод на кожне конкретне замовлення, що є невід`ємною частиною Договору. Вироби постачаються наступними способами за вибором Покупця: самовивезення, перевізником "Нічний експрес" або "Нова Пошта". Усі транспортні витрати оплачує Покупець.
На підставі рахунків на попередню оплату ПрАТ "Завод "Лтава" здійснено реалізацію наступної продукції: № 1734 від 23.05.2016 - Розетка АЄР-85м ГЕ368259 у кількості 3 шт. на загальну суму 54338,40 грн, у тому числі ПДВ - 9056,40 грн.; № 2016 від 06.06.2016: з`єднувачі:  Розетка АЄР-85м ГЕ368259 у кількості 6 шт.; вилка АЄР-85 ГЕ3645905СП у кількості 1 шт.; ЄНВ-Б7-6-99-0-РО-О-В у кількості 6 шт.; ЄНВ-Б7-6-99-0-ВО-О-В у кількості 1 шт. - на загальну суму 458737,20 грн, у тому числі ПДВ - 76456,20 грн.
Надання вказаної продукції на відпуск та подальше отримання уповноваженою особою контрагента здійснено на підставі накладних та відповідно до довіреностей на отримання товару: № 1734 від 10.06.2016; № 2016/1 та № 2016/2 від 21.06.2016. 
Відпуск здійснювався у відповідності та на підставі положень Інструкції щодо оформлення відвантаження готової продукції зі складу збуту ПАТ "Завод "Лтава", затвердженою головою правління Е.В. Хохловим 23.12.2013.
Фактична оплата за товар проведена та підтверджена платіжними дорученнями: № 7 від 25.05.2016; № 18 від 13.06.2016.
Крім того, у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ "ГРЕЙТ-УЗ".
Так, 09.02.2016 року між ПрАТ "Завод "Лтава" та  ТОВ "ГРЕЙТ-УЗ" укладено договір № 3223, за умовами якого Продавець зобов`язується виробити та поставити, а Покупець оплатити і отримати Продукцію, надалі вироби, відповідно до заявок, або рахунків на попередню оплату, або Специфікацій, або додаткових угод на кожне конкретне замовлення, що є невід`ємною частиною Договору. Вироби постачаються наступними способами за вибором Покупця: самовивезення, перевізником "Нічний експрес" або "Нова Пошта". Усі транспортні витрати оплачує Покупець.
На підставі рахунків на попередню оплату ПрАТ "Завод "Лтава" здійснено реалізацію наступної продукції: № 154 від 09.02.2016: з`єднувачі:  вилка АЄР-85 ГЕ3645905СП у кількості 15 шт.; Розетка АЄР-85м ГЕ368259 у кількості 80 шт. на загальну суму 1159596,00 грн, у тому числі ПДВ - 193266,00 грн; № 153 від 09.02.2016: з`єднувачі: ЄНВ-Б7-6-99-0-РО-О-В у кількості 60 шт.; ЄНВ-Б7-6-99-0-ВО-О-В у кількості 10 шт. - на загальну суму 3213348,72 грн, у тому числі ПДВ - 535558,12 грн; № 626 від 25.02.2016: з`єднувачі: вилка АЄР-85 ГЕ3645905СП у кількості 1 шт. на загальну суму 11883,60 грн, у тому числі ПДВ - 1980,60 грн; № 627 від 25.02.2016: з`єднувачі: вилка АЄР-85 ГЕ3645905СП у кількості 2 шт. на загальну суму 23767,20 грн, у тому числі ПДВ - 3961,20 грн.
Надання вказаної продукції на відпуск та подальше отримання уповноваженою особою контрагента здійснено на підставі накладних та відповідно до довіреностей на отримання товару: №154 від 23.02.2016; № 153 від 25.02.2016; №626 від 12.04.2016; № 627 від 12.04.2016. Відпуск здійснювався у відповідності та на підстав положень Інструкції щодо оформлення відвантаження готової продукції зі складу збуту ПАТ "Завод "Лтава", затвердженою головою правління Е.В. Хохловим 23.12.2013.
Фактична оплата за товар проведена та підтверджена платіжними дорученнями: №8, №9 та № 10 від 11.02.2016; № 15 та №16 від 15.02.2016, № 19 та №22 від 16.02.2016, № 30 та № 31 від 23.02.2016, № 33 від 24.02.2016, №37 та № 38 від 25.02.2016, № 39 від 26.02.2016; № 43 від 01.03.2019; № 44 від 01.03.2016.
Досліджуючи висновки податкового органу щодо допущення позивачем порушень при здійсненні господарських операцій із зазначеним контрагентом колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Натомість, судовим розглядом встановлено у ході проведення перевірки податковим органом досліджені правовідносини між позивачем та ТОВ "ГРЕЙТ-УЗ" поза межами 1095-деного строку, з огляду на що висновки відповідача в цій частині є необґрунтованими, оскільки зроблені із порушенням положень ст.102 Податкового кодексу України.
Також, у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ "ТРЕЙД КОМЬЮНІТІ".
Так, 09.06.2016 року між ПрАТ "Завод "Лтава" та ТОВ "ТРЕЙД КОМЬЮНІТІ" укладено договір № 3292, за умовами якого Продавець зобов`язується виробити та поставити, а Покупець оплатити і отримати Продукцію, надалі вироби, відповідно до заявок, або рахунків на попередню оплату, або Специфікацій, або додаткових угод на кожне конкретне замовлення, що є невід`ємною частиною Договору. Вироби постачаються наступними способами за вибором Покупця: самовивезення, перевізником "Нічний експрес" або "Нова Пошта". Усі транспортні витрати оплачує Покупець.
На підставі рахунків на попередню оплату ПрАТ "Завод "Лтава" здійснено реалізацію наступної продукції: № 2087 від 14.06.2016: з`єднувачі: ГРПМ1У-90ГО2В у кількості 18 шт.; ГРПМ1У-90ШУ2В у кількості 20 шт.; ГРППМ1У-90ШП-В у кількості 521 шт.; ГРПМЗ14ШП-В у кількості 150 шт.; ГРПМЗ-14Г1П-В у кількості 100 шт.; 2РМТ22Б10Г1В1В у кількості 8 шт. на загальну суму 206028,29 грн, у тому числі ПДВ - 34338,05 грн;   № 3118 від 23.06.2016: з`єднувачі: ГРППМ5-35Ш2-В у кількості 40 шт.; ГРППМ5-35ГО2-В у кількості 40 шт. - на загальну суму 18760,32 грн, у тому числі ПДВ - 3126,72 грн; № 3177 від 29.06.2016: з`єднувачі: ГРППМ5-35Ш2-В у кількості 200 шт.; ГРППМ5-35ГО2-В у кількості 200 шт.; РППМ18-31Ш1-В у кількості 5 шт. на загальну суму 94682,40 грн, у тому числі ПДВ - 15780,40 грн; № 3281 від 07.07.2016: з`єднувачі: 2РМТ18Б7Ш1В1В у кількості 2 шт.; 2РМТ18КПН7Г1В1В у кількості 2 шт.; 2РМТ18Б7Г1В1В у кількості 4 шт.; 2РМТ18КПН7Ш1В1В у кількості 4 шт.; 2РМДТ18КПН4Г51В1В у кількості 4 шт.; 2РМДТ18Б4Ш5В1В у кількості 4 шт., а також перемикач ПКН43ФН-2-20-1-8 у кількості 2 шт. - на загальну суму 2486,30 грн, у тому числі ПДВ - 414,38 грн; № 3312 від 11.07.2016: з`єднувачі: ГРПП3-14ШП-В у кількості 12 шт.; ГРПМЗ-14Г1П-В у кількості 90 шт.;  ГРПМ9У-62ШУ2-В у кількості 40 шт. ГРПМ9У-62ГС2-В у кількості 50 шт. - на загальну суму 52365,12 грн, у тому числі ПДВ - 8727,12 грн; № 3344 від 12.07.2016: перемикачі: 11ПКМ49-1231-В у кількості 8 шт.; 11ПКМ49-2231В у кількості 5 шт.  - на загальну суму 7451,81 грн, у тому числі ПДВ - 1241,97 грн; № 3512 від 25.07.2016: з`єднувачі: 2РМТ18Б7Ш1В1В у кількості 10 шт.; 2РМТ18КПН7Г1В1В у кількості 10 шт.; 2РМТ18Б7Г1В1В у кількості 20 шт.; 2РМТ18КПН7Ш1В1В у кількості 20 шт.; 2РМДТ18КПН4Г51В1В у кількості 20 шт.; 2РМДТ18Б4Ш5В1В у кількості 20 шт.,  а також перемикач ПКН25С-1-4БВ у кількості 4 шт. - на загальну суму 12449,28 грн, у тому числі ПДВ - 2074,88 грн; № 3549 від 27.07.2016: перемикачі - ПР2-5П2Н-РВ у кількості 15 шт. на загальну суму 11334,24 грн, у тому числі ПДВ - 1889,04 грн; № 3595 від 29.07.2016: з`єднувачі: 2РМДТ18Б4Ш5В1В у кількості 17 шт., а також перемикачі: ПКН21ФБВ-2-4-1БВ у кількості 4 шт.; ПКН21ФБВ-3-4-1БВ у кількості 4 шт.ПКН25С-1-4БВ у кількості 8 шт. - на загальну суму 27365,52 грн, у тому числі ПДВ - 4560,92 грн; №3650 від 03.08.2016: з`єднувачі: 2РМТ18Б7Ш1В1В у кількості 8 шт.; 2РМТ18КПН7Г1В1В у кількості 8 шт.; 2РМТ18Б7Г1В1В у кількості 8 шт.; РППМ18-11Ш1-В у кількості 30 шт.; РППМ18-11Ш1-В у кількості 150 шт. - на загальну суму 20514,24 грн, у тому числі ПДВ - 3419,04 грн; № 3812 від 17.08.2016: з`єднувачі: РППМ8-31Ш-В у кількості 20 шт., РППМ8-31Г6-В у кількості 28 шт. - на загальну суму 10544,64 грн, у тому числі ПДВ - 1757,44 грн; № 3894 від 25.08.2016 з`єднувачі: ГРППЗ-14ШП-В у кількості 400 шт., ГРПМЗ-14Г1П-В у кількості 370 шт., ГРППЗ-46ШП-В у кількості 57 шт.  - на загальну суму 110904,38 грн, у тому числі ПДВ - 18484,06 грн; № 3955 від 29.08.2016 з`єднувачі: ГРПМ2У-122ШПЛ2-В у кількості 2 шт., ГРПМ2У-122ГПЛ2-В у кількості 1 шт., ГРПМ1У-90ГО2В у кількості 3 шт., ГРПМ1У-90ШУ2В у кількості 5 шт., ГРПМ2У-90ШО2-В у кількості 2 шт.  - на загальну суму 7958,69 грн, у тому числі ПДВ - 1326,45 грн; № 3973 від 30.08.2016 з`єднувачі: ГРППМ5-35Ш2-В у кількості 750 шт., ГРППМ5-35ГО2-В у кількості 750 шт.  - на загальну суму 360576,00 грн, у тому числі ПДВ - 60096,00 грн; № 4320 від 23.09.2016: з`єднувачі: Розетка 7Р-52 ИЮ3647180СП у кількості 3 шт.  - на загальну суму 5377,82 грн, у тому числі ПДВ - 896,30 грн; № 4317 від 23.09.2016 з`єднувачі: 2РМТ18БПН7Ш1В1В у кількості 20 шт.  - на загальну суму 2211,84 грн, у тому числі ПДВ - 368,64 грн; № 4341 від 27.09.2016 з`єднувачі: ГРПМ9У-62ШУ2-В у кількості 120 шт., ГРПМ9У-62ГС2-В у кількості 10 шт., ГРПМ3-14Г1П-В у кількості 100 шт., ГРПП3-14ШП-В у кількості 100 шт., ГРПМ346Г1П-В у кількості 100 шт., ГРПМ9У-62ГС2-В у кількості 50 шт., ГРППЗ-46ШП-В у кількості 100 шт. - на загальну суму 137919,36 грн, у тому числі ПДВ - 22986,56грн; № 4361 від 28.09.2016: з`єднувачі: РППМ19-11Ш1-В у кількості 750 шт.,  РППМ19-15Ш1-В у кількості 460 шт.,  РППМ18-21Ш1-В у кількості 360 шт.,  РППМ18-11Ш1-В у кількості 120 шт.,  РППМ18-15Ш1-В у кількості 20 шт.,  РППМ19-7Ш1-В у кількості 160 шт.,  РППМ18-7Ш1-В у кількості 70 шт. - на загальну суму 225471,84 грн, у тому числі ПДВ - 37578,64 грн; № 4475 від 30.09.2016: з`єднувачі: 2РМДТ24КПН10Г5В1В у кількості 8 шт., 2РМДТ14БПН4Ш1В1В у кількості 20 шт.,  2РМДТ24БПН10Ш5В1В у кількості 14 шт., УК1-1М у кількості 5 шт. - на загальну суму 5806,03 грн, у тому числі ПДВ - 967,67 грн; № 4673 від 21.10.2016: з`єднувачі: РППМ19-11Ш1-В у кількості 50 шт.,  РППМ18-21Ш1-В у кількості 10 шт.,  РППМ19-21Ш1-В у кількості 100 шт.,  РППМ19-15Ш1-В у кількості 100 шт., РППМ19-7Ш1-В у кількості 20 шт. - на загальну суму 38928,00 грн, у тому числі ПДВ - 6488,00 грн.
Надання вказаної продукції на відпуск та подальше отримання уповноваженою особою контрагента здійснено на підставі накладних та відповідно до довіреностей на отримання товару: №2087/1, № 2087/2 та № 2087/3 від 23.06.2016; № 3118 від 05.07.2016; №3177/1, № 3177/2 від 05.07.2016; №3281/1, № 3281/2 від 21.07.2016; № 3312 від 14.07.2016 та № 3427 від 20.07.2016; № №3344 від 12.08.2016; №3512/1 та №3512/2 від 29.07.2016; № 3549 від 29.07.2016; № 3959/1 та № 3595/2 від 12.08.2016; № 3650 від 12.08.2016, № 3779 від 19.08.2016,№ 4038 від 06.09.2016, № 4059 від 08.09.2016, № 3812 від 06.09.2016; №3894/1,  №3894/2, № 3955, № 3973 від 06.09.2016; №4317, № 4320 від 30.09.2016; №4341/1, № 4341/2 від 30.09.2016; № 4361, № 4769 від 04.11.2016; № 4475/1 та № 4475/2 від 07.10.2016; № 4673 від 04.11.2016, № 5120 від 23.11.2016. 
Відпуск здійснювався у відповідності та на підстав положень Інструкції щодо оформлення відвантаження готової продукції зі складу збуту ПАТ "Завод "Лтава", затвердженою головою правління Е.В. Хохловим 23.12.2013.
Фактична оплата за товар проведена та підтверджена платіжними дорученнями: №1 від 16.06.2016; № 15 від 29.06.2016; № 18 від 30.06.2019; №35 від 12.07.2016; № 36 від 12.07.2016; № 39 від 13.07.2016; № 51 від 26.07.2016; № 57 від  28.07.2016; №58 від 02.08.2016; №68 від 04.08.2016; №104 від 05.09.2016; №103 від 05.09.2016;  № 105 та № 106 від 05.09.2016; №4  та №6 від 27.09.2016№ № 7 та № 8 від 28.09.2016; №2 від 06.10.2016; № 36 від 27.10.2016.
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено обставини здійснення господарських операцій, підтверджено здійснення руху активів у процесі здійснення господарських операцій, установлена спеціальна податкова правосуб`єктність учасників господарської операції та зв`язок між фактом придбання товарів, послуг, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Реальність виконання вказаних вище господарських зобов`язань, безпосередньо пов`язаних з основною статутною діяльністю позивача, підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у контрагентів орендованих основних засобів, складських приміщень з огляду на наступне.
Так, по-перше, обсяг продукції, що придбаної контрагентами у позивача, є незначним.
По-друге, зазначені висновки податковим органом сформовані на підставі аналізу Єдиного реєстру податкових накладних, який, як вірно визначено судом першої інстанції, може містити інформацію, яку відображено суб`єктами самостійно в податкових накладних, та не може свідчити про наявність чи відсутність "орендованих основних засобів", оскільки такі обставини мають встановлюватися податковим органом при проведенні перевірки безпосередньо контрагентів як суб`єктів господарювання.
Також безпідставними є доводи апелянта щодо відсутності у контрагентів позивача необхідних трудових ресурсів, оскільки зазначене не виключає можливості реального виконання господарської операції, враховуючи, що залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Колегія суддів зазначає, що наявність певної податкової інформації на яку посилається податковий орган, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності ніякі товари (роботи, послуги) не отримувались платником податків від його контрагента.
Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
З огляду на викладене, твердження податкового органу щодо непідтвердження факту подальшої реалізації спірними контрагентами виробів, придбаних у ПрАТ "Завод "Лтава", на яких ґрунтуються висновки щодо донарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток, є безпідставними.
Отже, враховуючи, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів, висновки відповідача про заниження витрат ПрАТ "завод "Лтава" за результатами відображення у податковому обліку господарських операцій з ТОВ "ПЛАНО", ТОВ "ЄВРОГУРУ", ТОВ "ГРЕЙТ-УЗ" та ТОВ "ТРЕЙД КОМЬЮНІТІ" є необґрунтованими.
Окрім того, стосовно посилань податкового органу на встановлення ознак "фіктивності" ТОВ "Плано", колегія суддів зазначає наступне.
Зазначені висновки сформовані на підставі пояснень, відібраних в ході допитів, проведених працівниками податкової міліції. 
З цього приводу колегія суддів вказує, що посилання податкового органу на встановлення певних обставин в рамках кримінальних проваджень відносно контрагентів є безпідставним, оскільки по господарських операціях позивача та його контрагентів не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а, отже, віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків є помилковим.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.
Крім того, слід звернути увагу, що за змістом акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем податкового законодавства, що виразилось у заниженні податку на прибуток підприємств, однак при оцінці тих самих правовідносин з питань  нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість вказані операції податковим органом визнані належними, а отже і податкові зобов`язання, що визначені на їх підставі, визнані обґрунтованими та підтвердженими відповідними первинними документами.
У той же час, актом перевірки зафіксовано, що такі операції мають формальний характер, здійснені для штучного формування податкового кредиту, з метою отримання податкової вигоди, у вигляді мінімізації сплати податку на додану вартість до бюджету.
Однак, за наслідками зазначених господарських операцій податковий кредит формували саме контрагенти позивача, при цьому сумніви у правомірності його формування контрагентами не може бути підставою для донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток позивачу.
Отже, в межах даного спору оцінюється виключно правомірність нарахування відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням саме податку на прибуток приватних підприємств в межах господарської діяльності  ПрАТ "Завод Лтава", отже висновки щодо штучного формування податкового кредиту, з метою отримання податкової вигоди, у вигляді мінімізації сплати податку на додану вартість до бюджету контрагентами позивача не можуть свідчити про вчинення порушень позивачем.
Також, є взаємовиключними висновки податкового органу щодо реалізації позивачем продукції невстановленим особам, враховуючи, що у акті перевірки зазначено про встановлення на підставі первинних документів та підтвердження даними бухгалтерського обліку факту реалізації зазначеної  продукції.
Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що відповідач в акті перевірки дійшов суперечливих та взаємовиключних висновків, які не можуть бути підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на прибуток.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт реалізації продукції підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача; право на формування податкових зобов`язань з податку на прибуток підтверджується належними первинними документами.
За таких обставин, податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 08.05.2019 року № 0000055007 є протиправним та правомірно скасоване судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 по справі № 440/2738/19  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов