ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 р.	Справа № 520/6802/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старосуда М.І.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
при секретарі судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 03.12.19 року по справі № 520/6802/19
за позовом     ОСОБА_1      
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                                   
про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у порядку ст.382 КАС України та визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень у порядку ст.383 КАС України,

ВСТАНОВИВ:
28.11.2019 року позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, в якій просить суд:
- ухвалити судове рішення про встановлення судового контролю та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 №520/6802/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(11)/2019, з 25.04.2019 р. за визначеною Законом і Конституційним Судом України формулою розрахунку "виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року" у розмірі 20865 грн. (4173*5);
- ухвалити, в порядку встановленому для подання заяв про встановлення судового контролю, судове рішення та визнати протиправними рішення, дії та бездіяльності вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року вказану заяву було повернуто заявнику.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі позивач просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити судове рішення про встановлення судового контролю та зобов`язати суб`єкт владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело, на його думку, до неправильного вирішення питання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав. 
Приймаючи рішення про повернення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не дотримано вимоги ч.1 ст. 383 КАС України, відповідно до якої заява може містити лише одну вимогу про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а в заяві поряд з цією вимогою є також вимога про подання звіту про виконання рішення суду.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з огляду на наступне.
Статтею 383 КАС України, а саме ч.1 передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
5) номер адміністративної справи;
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;
8) інформація про хід виконавчого провадження;
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Так, за висновками суду першої інстанції заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заяві поряд з цією вимогою є також вимога про подання звіту про виконання рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Однак, судом першої інстанції не враховано, що заявником подана заява в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності вчинені суб`єктом владних повноважень та в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для повернення заяви, оскільки заявник, посилаючись на ст. 382 та 383 КАС України, просив суд зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнати протиправними рішення, дії та бездіяльностість вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, наданих статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями  308, 310, 312, 313, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року по справі № 520/6802/19 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		М.І. Старосуд	
Судді	   	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  24.01.2020 року