ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 539/898/17
адміністративне провадження № К/9901/38466/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2017р. (суддя – Іващенко Ю.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017р. (судді – Подобайло З.Г., Тацій Л.В., Григоров А.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;
зобов`язати Міністерство оборони України виплатити йому одноразову грошову допомогу в зв`язку з отриманням інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів з питання соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012р. №5040-VI, Закону України від 03.11.2006р. №328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питання соціального захисту військовослужбовців», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №971, постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2008р. №499 в сумі 60 місячного грошового забезпечення станом на 20.11.2013р.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №499 у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності по захворюванню, пов`язаному з проходженням військової служби, проте у виплаті грошової допомоги йому відмовлено. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його законне право на отримання одноразової грошової допомоги.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2017р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017р., позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України з розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 16 Закону  України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву позивача про  призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 16 Закону  України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, прийняти по ній рішення.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в    якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Порядок № 499. В той же час посилається на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність йому встановлена більше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Водночас позивач має право на отримання страхової суми за державним обов`язковим страхуванням. Вважає, що дії (бездіяльність) відповідача не порушують права позивача, а тому не підлягає захисту в судовому порядку у зв`язку з відсутністю предмета оскарження.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, був звільнений зі служби у 1999 році, є інвалідом ІІ групи відповідно до посвідчення УПСЗН Лубенської міської ради. (а.с. 9)
Згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА №195726 від 03.12.2013р. позивачу встановлено вперше II групу інвалідності безстроково з 20.11.2013р., внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. (а.с. 10)
Судами встановлено, що позивач неодноразово звертався до Полтавського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України із заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28.05.2008р. №499.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.02.2016р. №10/41/66289 позивача повідомлено про те, що відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям здійснюється Міністерством оборони України. У зв`язку з цим, документи позивача для прийняття відповідного рішення направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. (а.с. 11)
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2016р. №10/153/ВСЗ позивача повідомлено про те, що документи щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 повернуті Департаментом фінансів Міністерства оборони України (лист №248/3/6/1089 від 29.02.2016)р. без реалізації, оскільки встановлено, що підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги немає. Причиною для цього слугувало те, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 та нова редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014р. (а.с. 12)
Судами встановлено, що в подальшому позивач неодноразово звертався до Міністерства оборони України з відповідними заявами про виплату одноразової грошової допомоги, на які отримав відповіді Міністерства оборони України від 11.05.2016р. (а.с. 14), 20.07.2016р. (а.с. 16), 29.07.2016р. (а.с. 18), в яких роз`яснено, що на позивача поширюється дія статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла до 01.01.2007р., оскільки позивач звільнений у 1999р., а інвалідність отримав з 20.11.2013р. 
При цьому позивача також повідомлено про те, що дія статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зі змінами згідно Закону України від 04.07.2012р. №5040-VI та на виконання якого прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, які набрали чинності 01.01.2014р., не поширюється на позивача, оскільки первинну інвалідність він отримав до 01.01.2014р. Підстав для надання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги не має.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Порядком від 25.12.2013р. №975 передбачено, що суб`єкт владних повноважень при зверненні до нього із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Однак заява позивача про виплату одноразової грошової допомоги Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби по суті не розглядалась, пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались.
При цьому суди виходили з того, що матеріали справи не містять жодних повідомлень позивача уповноваженим органом про факт недостатності документів, доданих до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, а саме документу, що свідчить про встановлення інвалідності. Така бездіяльність Міністерства оборони України позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на соціальний захист передбачений  ст. 46 Конституції України.
Суди виходили з того, що посилання відповідача на те, що питання позивача, викладене у заяві, розглянуто та вирішено у встановленому законодавством порядку шляхом направлення листа Полтавського обласного військового комісаріату від 15.03.2016р. №10/153/ВСЗ, є необґрунтованим, оскільки вказаний лист не є рішенням в розумінні наведених вище норм законодавства.
Щодо посилань відповідача на те , що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Порядок №499 та що права на отримання одноразової грошової допомоги у позивача не має, оскільки інвалідність йому встановлена більше ніж через три місяці після звільнення зі служби, суди виходили з того, що застосування статті 16 Закону України №2011-ХІІ пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби. Оскільки позивач вперше в 2016 році звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги, то до спірних відносин щодо виникнення права на таку допомогу належить застосувати норми  закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання означеної допомоги з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності з 20.11.2013р., виплата одноразової грошової допомоги у  разі  загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців,  військовозобов`язаних, які  призвані  на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та  резервістів  під  час  виконання  ними  обов`язків  служби у військовому   резерві   здійснюється   в   порядку  і  на  умовах, встановлених Законом України «Про  соціальний  і  правовий  захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» №2011-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним  обов`язків військової  служби,  а  також  інвалідності,  що  настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три  місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку,  але внаслідок захворювання або нещасного  випадку,  що  мали  місце  в період  проходження військової служби,  залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до  п`ятирічного  грошового  забезпечення  за  останньою посадою в порядку та на  умовах,  визначених  Кабінетом  Міністрів України.
На виконання вимог статті 16 Закону №2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.
Пунктом 7 цього Порядку передбачено прийняття за наслідками розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги рішення про її виплату чи про відмову у її виплаті з наведенням мотивів такої відмови.
В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач звернувся до відповідача з визначеним Порядком пакетом документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача в порушення вимог Порядку рішення не прийняте, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення.
Водночас за змістом статті 16 Закону №2011-XII право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.
Станом на час встановлення позивачу інвалідності діяв Порядок №499.
В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 затверджено новий Порядок.
Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що допомога, яка не була призначена особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на її отримання, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача до набрання чинності Порядком №975, а тому така допомога повинна призначатись і виплачуватись відповідно до Порядку №499.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню повністю, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині резолютивної частини судового рішення.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017р. скасувати.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2017р. змінити в абзаці третьому її резолютивної частини, замінивши Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 на Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28.05.2008р. №499.
В решті постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2017р. залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук