УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2020 року
м. Київ
cправа №607/14978/14-к
провадження № 51-2758км18
Верховний Суд у складі колегії суддів 
Касаційного кримінального суду:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:    
прокурора                ОСОБА_4 ,
представника          ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 грудня 2014 року. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Постановою начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області від 21 жовтня 2010 року закрито кримінальну справу №49-2877 про обвинувачення: 
—      ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, частини 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі — КК);
—      ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 191 КК;
—      ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК;
—      ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК;
—      ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК. 
Зазначене рішення мотивоване тим, що в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутні склади інкримінованих їм злочинів.
Не погоджуючись з таким рішенням представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_6 , оскільки зазначена постанова винесена формально, без з`ясування фактичних обставин вчинення кримінальних діянь ОСОБА_6 та носить відписний характер.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року скаргу представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 залишено без задоволення з підстав, того що кримінальна справа щодо судді ОСОБА_6 за фактом одержання хабара від ОСОБА_11 за обставин, викладених у скарзі, не порушувалася ні по факту, ні за заявою кредитної спілки «Християнська злагода», чи будь-якої іншої особи, не була предметом розслідування і з цього приводу в рамках даної кримінальної справи жодного рішення не приймалося. За таких обставин суд дійшов висновку, що скаржник – кредитна спілка «Християнська злагода» не є стороною у кримінальній справі і оскаржувана постанова від 21 жовтня 2010 року не стосується її інтересів.
На зазначену постанову місцевого суду представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 подав апеляцію, в якій просив скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року і направити справу на новий судовий розгляд. 
Апеляційний суд Тернопільської області ухвалою від 12 грудня 2014 року залишив без задоволення апеляційну скаргу представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 , а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року — без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 , посилаючись на допущені, на його думку, порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий судовий розгляд.
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова місцевого суду винесена формально, без з`ясування фактичних обставин вчинення кримінальних діянь суддею ОСОБА_6 та носить відписний характер. Суд неповно дослідив всі обставини як самої скарги, так і доводів, зазначених під час слухання справи. Крім того вказується на порушення місцевим судом вимог ст. 54 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК 1960 року), оскільки суддя ОСОБА_12 підлягав самовідводу через те, що розглядав аналогічну скаргу ОСОБА_5 на вказану постанову слідчого від 21 жовтня 2010 року і постановою від 11 серпня 2014 року задовольнив вимоги скаржника, однак ця постанова судді в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції. Зазначається, що апеляційний суд на вказані порушення своєї уваги не звернув, і не усунув їх.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу, просили її задовольнити, на підставах зазначених у цій скарзі.
Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги, вважала доводи, наведені у скарзі, безпідставними, а судові рішення — законними і обґрунтованими, а тому просила зашити їх без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 КПК 1960 року.
Відповідно до вимог ст. 395 КПК 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.
Статтею 236-5 КПК 1960 року визначено, що постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскарження особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного (міського) суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня отримання її копії чи повідомлення прокурора про залишення скарги на цю постанову без задоволення.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочинів, які стосувалися таких фактів:
—      заволодіння державними коштами на загальну суму 19 662, 77 грн; складання завідомо неправдивих документів — табелів обліку робочого часу працівниками Івано-Франківського обласного управління юстиції та Івано-Фраківського окружного адміністративного суду; складання й видачі звітів про використання коштів, наданих на відрядження;
—      підроблення офіційних документів — договору від 24 січня 2009 року купівлі—продажу квартири АДРЕСА_1 , заяви від імені ОСОБА_13 від 24 січня 2009 року в частині підробки підпису свого сина ОСОБА_13 і надання цих документів нотаріусу ОСОБА_9 для нотаріального посвідчення та вчинення відповідних нотаріальних дій, внаслідок чого ОСОБА_8 за підбуренням та пособництвом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом обману придбала право на вищевказане майно (квартиру) належне ОСОБА_13 ;
—      підроблення офіційних документів — заяви від 27 серпня 2008 року від імені його дружини ОСОБА_14 про надання згоди ОСОБА_6 на купівлю будь-якого нерухомого майна на території України за ціною та умовах визначених на його розсуд, виготовлену на бланку нотаріальних дій серії ВКТ № 225318, підготовленою та подальшому посвідченою за підбурюванням   ОСОБА_6 нотаріусом ОСОБА_10 .
За результатом розслідування справи орган досудового слідства не встановив достатніх доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за якими йому було пред`явлено обвинувачення і постановою начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області від 21 жовтня 2010 року кримінальну справу №49-2877 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, частини 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 358 КК — закрито, за відсутності його в діях складу злочину.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 звернувся зі скаргою на вказану постанову до Тернопільського міськрайонного суду.
У своїй скарзі ОСОБА_5 вказував, що в матеріалах даної кримінальної справи наявні відповідна інформація та відповідні докази про те, що суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 було вчинено ще один злочин, зокрема, передбачений ч. 4 ст.368 КК (одержання хабара), оскільки при укладенні договорів купівлі-продажу земельної ділянки та дачного будинку від 29 серпня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , з однієї сторони, та ОСОБА_16 — з іншої, за дане майно заплатила голова кредитної спілки “Християнська злагода” ОСОБА_11 приблизно 400 тис. доларів США. Тобто остання з метою уникнення кримінальної відповідальності як керівник кредитної спілки за вчинення противоправних дій щодо коштів членів даної спілки купила за ці кошти для ОСОБА_6 та ОСОБА_15 земельну ділянку та дачний будинок в с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, оскільки останні мали відповідні зв`язки в правоохоронних органах та судах і повинні були забезпечити уникнення ОСОБА_11 кримінальної відповідальності за розкрадання коштів кредитної спілки.
Місцевий суд, розглянувши вищевказану скаргу дійшов висновку, що кредитна спілка «Християнська злагода» не є стороною у цій кримінальній справі і оскаржувана постанова від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи не стосується її інтересів, а тому подану представником кредитної спілки скаргу залишив без задоволення.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що з матеріалів кримінальної справи та оскаржуваної постанови від 21 жовтня 2010 року про закриття справи вбачається, що кримінальна справа щодо ОСОБА_6 за фактом отримання хабара від голови кредитної спілки “Християнська злагода” ОСОБА_11 за обставин викладених представником скаржника ОСОБА_5 , не порушувалась ні за заявою кредитної спілки “Християнська злагода”, ні за заявою її представника ОСОБА_5 , чи будь-якої іншої особою. Вказані обставини не були предметом розслідування, і з цього приводу в рамках даної кримінальної справи жодне рішення, в тому числі про закриття справи, не приймалось.
Апеляційний суд перевірив вказані висновки місцевого суду, визнав їх обґрунтованими та вмотивованими, навівши відповідні аргументи й підстави для прийняття такого рішення. 
Наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій Верховний Суд вважає обґрунтованими.
Дійсно, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, представник скаржника ОСОБА_5 зазначає, що ця кримінальна справа стосується інтересів кредитної спілки “Християнська злагода”, оскільки саме за рахунок коштів цієї спілки, на його переконання, було надано хабар ОСОБА_6 шляхом оплати вартості земельної ділянки та дачного будинку в с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, і в матеріалах справи є відповідні докази. 
Однак ця кримінальна справа не порушувалася за фактом дачі хабаря ОСОБА_6 і, відповідно, вона не закривалася за вказаним фактом.
Більше того, в судовому засіданні в суді касаційної інстанції було з`ясовано, що обставини щодо можливої дачі ОСОБА_11 хабаря ОСОБА_6 через купівлю за кошти членів кредитної спілки для ОСОБА_6 та ОСОБА_15 земельної ділянки та дачного будинку в с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, на які акцентує увагу у своїй касаційній скарзі представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 , були предметом перевірки в іншому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 42013090000000004.
Поряд із цим Верховний Суд бере до уваги й те, що згідно з вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року ОСОБА_11 засуджена за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 ч. 3 ст. 209 КК.
Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те що кредитна спілка «Християнська злагода» не є стороною у кримінальній справі №49-2877, яка не порушувалася за фактами, на які посилається ОСОБА_5 , і тому постанова від 21 жовтня 2010 року про закриття цієї кримінальної справи не стосується її інтересів.
Верховний Суд також відхиляє посилання ОСОБА_5 про ухвалення місцевим судом рішення незаконним складом суду. 
Відповідно до ст. 54 КПК України 1960 року суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи:
1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого;
2) якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2-1) якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, огляду, обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття справи;
2-2) якщо він під час досудового розслідування справи розглядав питання про усунення захисника в порядку, передбаченому статтею 61-1 цього Кодексу;
3) якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результатах справи;
4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу.
У складі суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Статтею 55 КПК 1960 року визначені обставини, щодо недопустимість повторної участі судді у розгляді справи. 
Згідно ч. 1 ст. 56 КПК 1960 року за наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. На цих же підставах відвід судді може бути заявлений прокурором, підсудним, захисником, а також потерпілим і його представником, цивільним позивачем і цивільним відповідачем або їх представниками.
У ході розгляду матеріалів справи установлено, що суддя ОСОБА_12 дійсно брав участь у розгляді скарги ОСОБА_5 (як фізичної особи) на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877. Однак вказана обставина не суперечить вимогам ст. 54 КПК 1960 року та, на переконання Верховного Суду, жодним чином не вказує на упередженість цього судді і не викликає сумнівів у його об`єктивності.
До того ж, як убачається із наявних в матеріалах справи протоколів судового засідання, під час розгляду скарги представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 головуючим ОСОБА_12 було роз`яснено учасникам судового розгляду право на відвід складу суду. Однак ОСОБА_5 жодного разу відводів суду не заявив, хоча не був позбавлений такого права.  
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані рішення, Верховним Судом по справі не встановлено.
За викладених обставин Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 394-396, 398, 400-2 КПК 1960 року, Верховний Суд,
ухвалив:
Касаційну скаргу представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 грудня 2014 року — без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                    ОСОБА_3