Ухвала
іменем України
17 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 216/525/18
провадження № 51-783ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року в кримінальних провадженнях                     № 12018040230000095 та № 12018040230000355 щодо 
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК, до покарання у виді позбавлення волі:
– за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки 7 місяців;
– за ч. 2 ст. 309 КК на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Строк відбуття покарання засудженому визначено обчислювати з моменту затримання.
Вирішено питання щодо долі судових витрат і речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненному повторно, і в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинених повторно, за обставин, установлених судом та викладених у вироку.
12 січня 2018 року приблизно о 09:00 ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на ланкозбиральній базі залізничної станції «Породна» (склад 7103) управління залізничного транспорту гірничого департаменту, що розміщена в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав фрагменти верхньої будови колії на загальну вартість 387,63 грн, що належали ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», спричинивши товариству шкоду на зазначену суму.
Крім того, 15 лютого 2018 року о 15:00 ОСОБА_4 , проходячи по території Карачунівського парку поряд у вул. Артилеристів в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, на землі знайшов поліетиленовий пакет із речовиною зеленого кольору, рослинного походження, піднявши вказаний пакет та зрозумівши, що в ньому міститься особливо небезпечний наркотичний засіб – канабіс, обіг якого заборонений, маючи намір на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, поклав пакет до лівої внутрішньої кишені куртки у яку був одягнений, після чого став зберігати його при собі.
Цього ж дня о 16:07 ОСОБА_4 , неподалік від кафе «Тепла корчма», розташованого на вул. Прорізній у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, був зупинений працівниками поліції, на законну вимогу яких у присутності двох понятих із лівої внутрішньої кишені куртки, витяг вищевказаний пакет і передав для огляду. У пакеті згідно з висновком експерта № 2/8.6/125 містилася речовина масою 10,755 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом – канабісом, обіг якого заборонений, масою у перерахунку на суху речовину 10,240 г.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2019 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року – без змін.
Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі 
У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, захисник порушує питання про зміну постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень у частині обчислення строку відбування покарання. Просить зарахувати підзахисному у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2018 року по 13 листопада 2019 року, як це передбачено ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Мотиви Суду
Перевіривши дотримання захисником порядку та строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи у касаційній скарзі та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК,  правильність кваліфікації його дій, вид та розмір призначеного покарання у касаційній скарзі захисника не оспорюються. Тому за ст. 433 КПК у зазначеній частині оскаржене судове рішення в касаційному порядку не перевіряється.
Доводи захисника, викладені у касаційній скарзі, щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність у частині незарахування ОСОБА_4 у строк покарання строку попереднього ув`язнення, на думку колегії суддів, є неспроможними.
Частиною 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838–VIIIпередбачено, щозарахування судом строку попереднього ув`язнення здійснюється у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення та обчислюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення, зокрема, включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно зі ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352–XII «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень та установлено судом апеляційної інстанції, в межах цих кримінальних проваджень                                             № 12018040230000095 та № 12018040230000355 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою засудженому ОСОБА_4 не обирався. Засуджений з 18 травня 2018 року відбуває покарання, призначене за вироком Центрально-Міського районного суду         м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року, за вироком цього ж суду від 20 травня 2019 року остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 було призначено відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.
А тому суд обґрунтовано відхилив доводи засудженого з приводу зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 18 травня 2018 року по 20 травня 2019 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838–VIII, оскільки для застосування судом вказаної норми визначальним є застосування заходів попереднього ув`язнення і час вчинення злочинів, за які особі обрано зазначені заходи.
Як зазначив суд апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК, засуджений вчинив 12 січня 2018 року, тобто після 20 червня 2017 року, а тому ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838–VIII не може бути застосовано, з чим погоджується і колегія суддів.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, які є аналогічними доводам у касаційній скарзі його захисника, та із зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
З висновком суду апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК                  у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Центрально–Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року в кримінальних провадженнях № 12018040230000095 та           № 12018040230000355 щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3