ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року	Львів	Справа № 344/19965/19 пров. № А/857/1443/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                             Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й., 
за участі секретаря судового засідання:           Хітрень О.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби, 
на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2020 року (суддя - Шамотайло О.В., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - не вказана), 
в адміністративній справі №344/19965/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС, 
про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, 
                                                            встановив:
У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Івано-Франківської митниці ДФС (правонаступником якої є Галицька митниця Держмитслужби) в якому просив: 1) скасувати постанову в справі про порушення митних правил №152/20600/19 від 17.10.2019р., винесену заступником начальника - начальником УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДФС - Сучак С.В., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.485 МК України; 2) закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив позовну заяву залишити без розгляду, а оскаржену постанову про порушення митних правил залишити без змін. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Івано-Франківської митниці ДФС України від 17.10.2019 року №152/20600/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, і закрито справу про адміністративне правопорушення. 
З  цим рішенням суду першої інстанції від 13.01.2020 року не погодився відповідач Галицька митниця Держмитслужби (як правонаступник Івано-Франківської митниці ДФС) та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необгрунтованим, прийняте із порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 18.01.2018 р. позивач через пунк пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС ввіз в Україну автомобіль «Skoda Fabia», кузов НОМЕР_1 . Надалі позивач через уповноважену особу подав відповідачу МД №UA206010/2018/400504 від 22.01.2018 та фактуру-інвойс від 15.01.2018 р. №163136, відповідно до якої транспортний засіб «Skoda Fabia», кузов НОМЕР_1 був придбаний позивачем у нідерландської компанії «Betuwe Auto's» (Matensestroot 48, 6669 CJ Dodewaard) за 2100 євро. Також, 22.07.2019 р. через ДФС України відповідачем від Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди отримано лист від 17.05.2019р. №NL19DZA00118673WZ та додану до нього фактуру від 21.12.2017р. №20173312. На підставі цих листа та фактури відповідачем було встановлено, що в дійсності продавцем (відправником) товару є нідерландська компанія «Boonstra Schadevoertuigen B.V.» (Dopplerlaan 4, 9207HC Drachten-Azeven), а покупцем (отримувачем) виступив Petro Mykuliak, Tuzuliv, 77300, Kalush, OEKRAINE, ціна автомобіля становить 2899,99 євро. Таким чином, митниця, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи та судову практику, дійшла висновку про те, що позивач вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів на суму 9049,31 грн., шляхом надання органу доходів і зборів фактури-інвойсу від 15.01.2018р. №163136, що містить неправдиві відомості. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що лист Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди від 17.05.2019р. №NL19DZA00118673WZ та додана до нього фактура від 21.12.2017р. №20173312 є належними доказами у цій справі, оскільки є офіційним митним повідомленням, отриманим відповідно до пп.«б» п.1 Порядку направлення запитів ДМС України до митних служб іноземних держав або їх інформування, затв. наказом Держмитслужби України від 06.07.2005р. №639. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13.01.2020 року та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. 

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою в справі про порушення митних правил №152/20600/19 від 17.10.2019 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 27147,93 грн. (а.с. 57-58). 
Вказана постанова від 17.10.2019 року винесена за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №152/20600/19 від 24.09.2019 р. та матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ст.485 МК України (а.с. 51-52). 
Із змісту вказаних матеріалів справи про порушення митних правил видно, що 22.01.2018 року Івано-Франківській митниці ДФС декларантом було подано МД №UA206010/2018/400504, з метою митного оформлення товару: «легковий автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску». 
У якості документа, який містить відомості щодо вартості придбаного товару одночасно з митною декларацією, ОСОБА_1 було надано Івано-Франківській митниці ДФС фактуру-інвойс №163136 від 15.01.2018р., в якій зазначено, що продавцем (відправником) транспортного засобу являється нідерландська компанія «Betuwe Auto's» (Matensestroot 48, 6669 CJ Dodewaard), покупцем та отримувачем - Petro Mykuliak (Петро Микуляк), Tuzuliv, 77300, Kalush, OEKRAINE, а вартість товару складає 2100 євро. 
22.07.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС, листом Державної фіскальної служби України № 22302/7/99-99-20-02-01-17 від 12.07.2019 року отримана відповідь митних органів Королівства Нідерландів №NL19DZA000118673WZ від 17.05.2019р. на запит стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля марки «Skoda», модель «Fabia», 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 . 
У відповідності до листа митних органів Королівства Нідерландів №NL19DZA00118673WZ від 17.05.2019р., та наданих завіреної копії фактури №20173312 від 21.12.2017р., вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією «Boonstra Schadevoertuigen B.V.» (Dopplerlaan 4, 9207HC Drachten-Azeven) громадянину ОСОБА_1 , а його вартість становить 2899,99 євро. 
Згідно службової записки спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС від 08.08.2019р. №413/09-70-19-24, різниця митних платежів між сплаченими за митною декларацією №UA206010/2018/400504 від 22.01.2018р. та тими, які мали бути сплачені за умови подання до митного оформлення фактури №20173312 від 21.12.2017р. згідно якої вартість товару складає 2899.99 євро, становить 9049,31 грн.. 
Таким чином, на думку відповідача, громадянин ОСОБА_1 , шляхом надання органу доходів і зборів документу - фактури-інвойсу №163136 від 15.01.2018р., який містить неправдиві відомості щодо вартості товару, та заявлення Івано-Франківській митниці ДФС в митній декларації №UA206010/2018/400504 від 22.01.2018р. неправдивих відомостей щодо вартості товару, вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів,    які підлягали сплаті за митне оформлення товару - автомобіля марки «Skoda», модель «Fabia», 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 . 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 
Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що диспозиція ст.485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п.8 ч.1 ст.4 та ч.8 ст.264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа. 
Статтею 352 Митного кодексу України визначено перелік матеріалів, які можуть бути використані для підготовки висновків за результатами перевірок: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. 
Митним кодексом України також встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України). 
Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст.491 МК України). 
Таким чином, наведеними вище нормами законодавства встановлено обов`язок уповноваженого органу (посадової особи) в кожному конкретному випадку з`ясувати питання про те: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, такий орган (посадова особа) повинні з`ясувати наявність чи відсутність підстав для порушення справи про порушення митних правил, які визначені статтею 491 МК України, та наявність чи відсутність доказів у справі про порушення митних правил. 
Відповідно до ч.1 ст.495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. 
При вирішенні питання щодо наявності/відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 МК України слід також врахувати норми законодавства, які регулюють питання митного оформлення товарів (транспортних засобів). 
Так, згідно з ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення. 
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Частиною другою ст.264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст.335 МК України, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. 
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. 
Згідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення. 
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 488 МК України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил. 
Відповідно до частини першої статті 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Судом першої інстанції було встановлено, що для митного оформлення автомобіля марки «Skoda», модель «Fabia», 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , декларантом позивача було подано митну декларацію №UA20610/2018/400504 від 22.01.2018 року та фактуру-інвойс №163136 від 15.01.2018р., згідно з яким вартість транспортного засобу становила 2100 євро. 
Також судом першої інстанції було вірно враховано, що вказані документи не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки, а також у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар позивачем. 
Зі змісту оскарженої постанови про порушення митних правил від 17.10.2019 року видно, що доказом для притягнення позивача до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення була одержана Івано-Франківською митницею ДФС від митних органів Королівства Нідерланди інформація про те, що автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1 був проданий нідерландською компанією «Boonstra Schadevoertuigen B.V.» (Dopplerlaan 4, 9207HC Drachten-Azeven) громадянину ОСОБА_1 , а його вартість становить 2899,99 євро. 
Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач перевірив обставини завершення експорту транспортного засобу чи направив запит компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, поданими до митного оформлення позивачем, відтак, інформація від митних органів Королівства Нідерланди не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів. 
Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що копії документів, що надійшли від митних органів Королівства Нідерландів, не свідчать про умисел позивача надати недостовірні відомості про ціну автомобіля та експортну вартість. 
Таким чином, з аналізу наведених вище матеріалів справи та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанова відповідача від 17.10.2019 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, в матеріалах адміністративної справи немає і за період апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції не отримано доказів того, що позивач вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст.485 МК України. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби - залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2020 року в адміністративній справі №344/19965/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 14.02.2020 року