УХВАЛА

08 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/11994/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Стратієнко Л. В.,

розглянувши матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр"
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 11.03.2019 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 14.11.2019
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр"
про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018 та стягнення 591 379,39 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест"
про стягнення штрафних санкцій у сумі 193 144,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі № 910/11994/18.

Ухвалою від 09.12.2019, у зв`язку із неможливістю перевірити касаційну скаргу і вирішити питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження, повернення без розгляду касаційної скарги або залишення касаційної скарги без руху, оскільки у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі № 910/11994/18, що оскаржується, Верховний Суд витребував матеріали справи № 910/11994/18 з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду та відклав розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження, повернення без розгляду касаційної скарги або залишення касаційної скарги без руху за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 до надходження до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду матеріалів справи № 910/11994/18.

27 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла справа № 910/11994/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018 та стягнення 591 379,39 грн та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" про стягнення штрафних санкцій у сумі 193 144,40 грн.

28 грудня 2019 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла друга касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі № 910/11994/18, яка була подана через Північний апеляційний господарський суд та за змістом є ідентичною з вищезазначеною касаційною скаргою.

Суд розцінює зазначені вище документи як одну касаційну скаргу, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі № 910/11994/18.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України визначено вимоги до форми і змісту касаційної скарги. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини 2 цієї статті у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Сама по собі незгода скаржника із встановленим судами попередніх інстанцій обставинами, а також наведення у касаційній скарзі лише змісту положень законів та цитування деяких приписів Господарського процесуального кодексу України, без викладення аргументів щодо неправильного застосування судами норм матеріального та/або процесуального права недостатні для виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Всупереч наведеному, у касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" не викладено підстав для оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі №910/11994/18 в касаційному порядку, не наведено порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при їх прийнятті. 

Зміст касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі №910/11994/18 зводиться до викладення обставин справи та заперечення проти висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях. В касаційній скарзі не зазначено порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустились, на думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанції і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржених судових рішень у даній справі. Водночас доводи, наведені в касаційній скарзі, не стосуються питань права та правозастосування.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності втрутитися у фактичну складову рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів їх законність тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на наведене, касаційна Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" не приймається до розгляду і підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 у справі №910/11994/18 повернути.

2. Копію цієї ухвали, копію касаційної скарги, додані до скарги матеріали надіслати скаржникові; копію цією ухвали - іншим учасникам справи. 

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                      Н. М. Губенко

Судді                                                                                                                  О. А. Кролевець  
                                                                                                                   
                                                                                                                 Л. В. Стратієнко