КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року                                                                                                         місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/10944/19                                            
номер провадження: 22-ц/824/529/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,     
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся досуду з позовом до  ОСОБА_1 , у якому просив зменшити розмір аліментів та визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та                  ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва, посилаючись на порушення судом правил підсудності. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 зверталась із заявами про видачу судових наказів про стягнення аліментів до Деснянського районного суду міста Києва, а тому вважає, що позов ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає розгляду саме Деснянським  районним судом міста Києва відповідно до положень ст.170 ЦПК України. Відтак, на думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції повинен був повернути позовну заяву ОСОБА_2 , оскільки дана справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області.
Позивач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи  вбачається, що 04 червня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу Деснянським районним судом міста Києва було видано судовий наказ, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі                     1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).
Також 11 червня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу Деснянським районним судом  міста Києва було видано судовий наказ, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19).
Відповідно до ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до              п.4 ч.1 ст.161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до  ОСОБА_1 , у якому просив зменшити розмір аліментів та визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1  є: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Києво-Святошинського району Київської області.
За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано з дотриманням наведених вище норми процесуального законодавства відкрив провадження у даній справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що позов  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає розгляду Деснянським районним судом міста Києва відповідно до положень ст.170 ЦПК України, та як відповідач ОСОБА_5 зверталась саме до Деснянського районного суду міста Києва із заявами про видачу судових наказів про стягнення аліментів, є необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч.1 ст.161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до              п.4 ч.1 ст.161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Правовий аналіз вказаних вище норм процесуального закону свідчить про те, що до суду, який видав судовий наказ, може бути подана боржником лише заява про скасування цього судового наказу. Заява про зменшення розміру аліментів пред`являється боржником до суду за загальним правилом територіальної підсудності відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, оскільки ч.7 ст. 170 ЦПК України не передбачено подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів до суду, який видав судовий наказ про стягнення аліментів.
Таким чином ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі є законною та обґрунтованою, і не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.         
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: