03.02.20
22-ц/812/273/20
Єдиний унікальний номер справи 490/10272/19 Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
Провадження 22-ц/812/273/20          
П О С Т А Н О В А
іменем України

03 лютого 2020 року   м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Лисенка П.П.,
суддів: Колосовського С.Ю., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,
за участі:
представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_1 ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, яка постановлена 27 грудня 2019 року, в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва під головуванням судді Гуденко О.А., за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Надра", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товарна біржа "Українська енергетична біржа" про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вичинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року  ОСОБА_2  пред`явив до  ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Надра" (далі - Банк), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), Товарної біржі "Українська енергетична біржа" зазначений позов, який обґрунтував наступним.
11 травня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 08/05/2006 840 К 165, за яким останній отримав кредит у розмірі 32 939 доларів США, на придбання квартири.
12 травня 2006 року, між Банком та  ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно умов якого, поручитель брався нести солідарно з позичальником відповідальність у разі неналежного виконання тим умов кредитного зобов`язання. 
В червні 2019 року йому стало відомо, що Банк в системі електронних торгів «ProZorro» розмістив оголошення про торги за лотом № GL3N09868 – де їх об`єктом вказано право вимоги за вищевказаним кредитним договором, з початкової ціною 635 672 гривні 86 копійок.
Він взяв участь в цих електронних торгах, сплативши гарантійних внесок, що підтверджується квитанцією. 
03 вересня 2019 року на електронному аукціоні з продажу майна, його (позивача) було визнано переможцем з кінцевою ціною продажу лота - 133 491 гривня 30 копійок, що підтверджується протоколом електронного аукціону. 
Оскільки строки йшли, а Банк не визначав дату укладення договору купівлі – продажу права вимоги придбаного активу, 23 вересня 2019 року він звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «НАДРА» з проханням визначити час та дату підписання зазначеного договору. Відповіді так і не отримав.
З часом у системі електронних торгів «ProZorro» з`явилась інформація, що електронні торги за лотом № GL3N09868 не відбулись.
Посилаюсь на наведене, позивач просив визнати поруку за договором поруки від 12 травня 2006 року укладеним між ВТ КБ "НАДРА" та ОСОБА_2 , в забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 , за кредитним договором № 08/05/2006 840К 165 від 11 травня 2006 року припиненою з 08 липня 2008 року; визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 жовтня 2019 року № 2615 "Про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу активів ПАТ КБ "НАДРА"; визнати дійсними результати відкритих торгів (аукціону) від 03.09.2019 року № UA-EA-2019-08-07-000102-b (лот № GL3N09868) з продажу права вимоги за кредитним договором № 08/05/2006 840 К 165 від 11 травня 2006 із забезпеченням, що обліковується на балансі ПАТ КБ "Надра", укласти з ОСОБА_2 як із переможцем відкритих торгів (аукціону) № UA-EA-2019-08-07-000102-b ( лот № GL3N09868 ) з продажу права вимоги за кредитним договором № 08/05/2006 840 К 165 від 11 травня 2006 року із забезпеченням.
23 грудня 2019 року позивач надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ТОВ "Лайф Мега Сіті" вчиняти будь-які дії з подальшого переоформлення результатів електронного аукціону з продажу лоту №GL3N014008, що відбувся 19 грудня 2019 року та оформлений протоколом електронного аукціону №UA-TF-2019-11-15-000028-а, в тому числі, заборони укладати договір купівлі-продажу майна (майнових прав), яке (які) було (були) предметом зазначеного лоту.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2019 року у задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача -  ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, вказувала, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, не враховує фактичні обставини справи, суперечить нормам матеріального та процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви про забезпечення позову не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не містять підстав та доказів необхідності такого забезпечення. Більше того, новий переможець аукціону, який не залучений до справи, позбавлений можливості реалізувати свої права як переможець аукціону та оформити право власності на таке майно.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).
Згідно з ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.
Як вбачається із матеріалів справи,  ОСОБА_2  пред`явив позов до  ОСОБА_3 , Банку, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товарна біржа "Українська енергетична біржа" про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вичинити певні дії (а.с.2-5).
Також вбачається, що 11 травня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 08/05/2006 840 К 165, за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 32 939 доларів США, на придбання квартири (а.с.39-40).
12 травня 2006 року між Банком та  ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с.41).
Банк умови договору виконав, в той час як позичальник взятого на себе зобов`язання за договором не дотримався, у зв`язку з цим було визначено обсяг боргу, сформовано обсяг його відповідальності, а право вимоги до нього, реалізовувалося з аукціону.
Позивач взяв участь в електронних торгах, сплативши гарантійних внесок (а.с.8). 
03 вересня 2019 року на електронному аукціоні з продажу майна, позивача було визнано переможцем з кінцевою ціною продажу лота 133 491 гривня 30 копійок, що підтверджується протоколом електронного аукціону. 
Оскільки, Банк не визначав дату укладення договору купівлі – продажу права вимоги придбаного активу, 23 вересня 2019 року позивач звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «НАДРА» з проханням визначити час та дату підписання зазначеного договору.
Проте Фонд скасував результати того аукціону, а сплачені позивачем кошти спрямував на погашення заборгованості.
Пред`являючи даний позов, позивач вже просив суд забезпечити можливість належного його виконання, про те йому в цьому було відмовлено.
Ухвала суду про таке ніким не оскаржувалася.
09 грудня 2019 року Фонд провів повторний аукціон, переможцем якого визнано ТОВ «ЛАЙФ МЕГА СІТІ», який не є учасником даної справи і задоволення даної заяви було б грубим порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, яким регулюються питання забезпечення позовів. У зв`язку з цим, названа заява не могла бути задоволена, що вірно констатував і суд 1 інстанції. 
Більше того, позивачем при звернені до суду першої інстанції з цією заявою не надано відомостей чи доказів того, яким чином не забезпечення позову у заявлений ним спосіб, тягне за собою утруднення чи неможливість виконання рішення суду. 
Саме з врахуванням названих обставин та доказів, що є у справі, колегія приходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Разом з тим, із матеріалів справи не вбачається реальна необхідність вжиття заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.
Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367,368,374, 375, 381,382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2019 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                    П.П.Лисенко  
Судді:                                         С.Ю. Колосовський
Т.В. Серебрякова
Повний текст постанови складено 05 лютого 2020 року