ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 р.	Справа № 520/5065/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 23.10.19 року по справі № 520/5065/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Слобожанської митниці Держмитслужби               
          про  визнання протиправним та скасування рішення, повернення фінансової гарантії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/001860/2 від 26.03.2019;
- повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію ОСОБА_1 (Паспорт Серія НОМЕР_1 , ІПП 3219006416) Харківській митниці Державної фіскальної служби (Код ЄДРПОУ 39534151) у розмірі 76922,00 грн. (сімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні).
В  обґрунтування позову зазначено, що рішення          Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №UА807000/2019/001860/2 від 26.03.2019 є протиправним, оскільки відповідачем не доведено надання ОСОБА_1 неповних, необ`єктивних або не підтверджених документально відомостей про митну вартість товару. При цьому, в рішенні відсутні докладна інформація та джерела, які були використані відповідачем для визначення митної вартості ввезеного позивачем автомобіля. Пояснив, що внаслідок винесення оскаржуваного рішення позивачем було додатково сплачено за митне оформлення транспортного засобу 76922,00 грн. Оскільки рішення відповідача не ґрунтується на законі, позивач також просить повернути (вивільнити) фінансову гарантію, сплачену ОСОБА_1 Харківській митниці ДФС.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі № 520/5065/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, повернення фінансової гарантії - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне та неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі № 520/5065/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що наданий відповідачем звіт програмного комплексу SCHWACKE від 26.03.2019 № 303347/29562219 не є належним і допустимим доказом у справі, оскільки відповідачем не надано офіційного перекладу вказаного звіту з німецької мови на українську та не доведено правомірності використання відомостей вказаного програмного комплексу для цілей коригування митної вартості (не аргументовано наявності ліцензії у SCHWACKE на провадження оціночної діяльності з визначення вартості транспортних засобів, не вказано нормативно-правового акту, яким би було надано право митним органам ДФС України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів). Вказує, що використаний відповідачем звіт SCHWACKE від 26.03.2019 містить два види ціни на один і той самий автомобіль : вартість продажу з ПДВ – 16750,00 євро, та вартість покупки з ПДВ – 13900,00 євро, однак, відповідачем без будь-якого обґрунтування було взято більшу з цих двох цін – вартість продажу. Зазначив, що відповідачем та судом першої інстанції було залишено поза увагою наданий позивачем звіт SCHWACKE від 25.03.2019 № 152631/29628793, використаний судовим експертом ОСОБА_2 , в якому зазначено загальний пробіг транспортного засобу, придбаного позивачем – 242965 км, в той час як відповідачем помилково взято пробіг у 140000 км. Між тим, в разі зазначення реальних даних одометра – 242965 км., коригування за пробігом повинно зменшити ціну транспортного засобу на 8647,00 євро, а не на 3883,00 євро, як вказано у звіті від 26.03.2019, використаному відповідачем. Вказує, що оцінка програмним комплексом SCHWACKE була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) реального стану конкретного автомобіля, в частині наявності технічних ушкоджень, або інформації про стан автомобіля внаслідок експлуатації. Харківська митниця ДФС, приймаючи рішення про коригування митної вартості за резервним методом, не вказала, яким чином вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого була взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем вимог ч.2 ст.55 Митного кодексу України. Зазначив, що відповідачем та судом першої інстанції не було враховано висновку експертного товарознавчого дослідження № 032501 від 25.03.2019, при складенні якого було взято до уваги дійсну вартість транспортного засобу  та те, що спірний автомобіль був у використанні, працював в режимі таксі, мав недоліки та пошкодження. Вказує, що всупереч вимогам ч.2 ст.64 МК України визначена відповідачем митна вартість не базується на раніше визначених митних вартостях, оскільки згідно з даними загальнодоступного ресурсу Державної митної служби України у 2018 році середня митна вартість автомобіля Mercedes Benz, модель - Е200 Natural Gas Drive, 2015 року виготовлення, складала 11355,00 доларів США, максимальна митна вартість - 14842,00 доларів США, однак, відповідачем визначена вища митна вартість ввезеного позивачем автомобіля – 16750,00 євро. 
Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначив, що за результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння фактурної вартості з рівнем митної вартості подібних товарів, оформлених Харківською митницею ДФС раніше, та з урахуванням спрацювання профілю ризику АСМО «Інспектор» (вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел), виникла необхідність у перевірці правильності заявленої митної вартості, в ході якої виявлено, що позивачем не надано до митного оформлення документи, що підтверджують оплату транспортного засобу, а також документи, що містять вартість перевезення оцінюваних товарів, а митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Крім того, при подальшому аналізі було встановлено, що відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу SCHWACKE від 26.03.2019 № 10387957 з урахуванням строку експлуатації, вартість подібного автомобіля на ринку Європи складає 16750,00 євро. На підставі викладеного, за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом, було виявлено, що подані документи не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим інспектором з митного оформлення було направлено позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів відповідно до ст. 53 МК України. Також декларанта в електронному вигляді було повідомлено про можливість за власним бажанням надати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості. З огляду на ненадання декларантом додаткових документів, відповідачем, згідно з ч.1 ст. 55 МК України, у зв`язку з неможливістю митного оформлення товару за основним методом, прийнято рішення про коригування митної вартості товару за другорядним методом. Вважає, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови у прийнятті митної декларації винесені правомірно. Пояснив, що подані позивачем 02.05.2019 додаткові документи не спростовують в повній мірі обґрунтованих сумнівів митниці. Зокрема, наданий позивачем експертний висновок не є належним доказом правильності визначення митної вартості, оскільки складений з порушенням п.7.53.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2902 (далі по тексту – Методика), а саме у висновку експерта були зазначені інші пошкодження, які не були зазначені в акті митного огляду. 
Вказує, що законодавством детально визначено механізм повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних платежів, однак, позивачем заявлено вимоги про стягнення таких платежів без дотримання встановленої законом процедури. При цьому, повернення таких платежів з Державного бюджету України є повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2020 замінено відповідача по справі № 520/5065/19 - Харківську митницю ДФС на  правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2019 до митного поста “Харків-автомобільний” Харківської митниці ДФС декларантом ТОВ "Компас Логістік" (код ЄДРПОУ 0037876897) була подана митна декларація за №UA807190/2019/009146 на товар: “автомобіль легковий, був у використанні: марка - Mercedes Benz, модель - Е200 - 1шт. VIN: НОМЕР_2 , тип двигуна - бензин та газ, V-1991cm3, календарний рік виготовлення - 2015”, що надійшов на адресу громадянина ОСОБА_1 .
          Разом з вказаною МД декларантом були надані наступні документи:
          -копія інвойсу б/н від 15.03.2019;
          -копія акту огляду № UA205010/2019/116149 від 19.03.2019;
          -копія технічного паспорта на транспортний засіб 1017750393 від 27.11.2018;
          -копія договору про надання послуг митного брокера від 18.03.2019 №3158;
          -копія висновку експерта від 25.03.2019 №032501;
          -копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;
          -квитанції про сплату митних платежів;
          -копія експортної декларації (експортного супровідного документу) від 18.03.2019 №19LTKC0100EK0735FO.
Згідно з експортним супровідним документом від 18.03.2019 статистична вартість автомобіля становить 8703,63 євро. 
Крім того, позивачем було замовлено автотоварознавче експертне дослідження у Харківському НДІ судових експертиз ім. Заслужного професора М.С.Бокаріуса. Згідно з висновком експерта № 032501 від 25.03.2019 вартість автомобіля складає 261399,89 грн, що відповідає 89837,40 SEK (Шведських крон).
Декларантом визначена митна вартість за 1 методом, а саме на підставі інвойсу б/н від 15.03.2019, та складала 92000,00 SEK (еквівалент 8785,08 EUR).
18.03.2019 позивач сплатив за митне оформлення транспортного засобу 98 000 грн.
Під час виконання митних формальностей стосовно задекларованого товару, за результатами застосування АСАУР (СУР), серед іншого, була визначена митна формальність по контролю правильності визначення митної вартості.
За результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння фактурної вартості з рівнем митної вартості подібних товарів, оформлених Харківською митницею ДФС раніше, та враховуючи рекомендації згенерованого АСМО Інспектор профілю ризику (код 105-2, код 106-2: Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: WDD2120351B173521, валюта - EUR, вартість - 16247,50), 25.03.2019 посадовою особою митного поста був направлений запит №1930 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів до ВКМВ управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС. 
Посадовою особою ВКМВ було здійснено перевірку наявності розбіжностей у документах, наданих декларантом, за результатами чого було встановлено, що єдиним документом, поданим на підтвердження митної вартості товару, був інвойс б/н від 15.03.2019, при цьому відсутні документи, що підтверджують оплату вказаного транспортного засобу; відсутні документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, оформлених у митному відношенні.
Крім того, при подальшому аналізі було встановлено, що відповідно звіту про оцінку транспортного засобу SCHWACKE від 26.03.2019 №10387957 з врахуванням строку експлуатації, вартість подібного автомобілю на ринку Європи складає 16750,00 EUR.
З урахуванням викладеного, 26.03.2019 Харківської митницею ДФС було направлено декларанту запит про необхідність надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості товару : платіжних документів, банківських документів щодо здійснення оплати; каталогів, специфікацій, прейскурантів, інформації аукціону, сайтів, пропозицій; копії митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями (а.с.88).
26.03.2019 до Харківської митниці ДФС від позивача надійшов лист, в якому ОСОБА_1 повідомив відповідача про неможливість надати додаткові документи та просив митницю прийняти рішення стосовно митної вартості товару за наявними документами до закінчення 10 денного терміну розгляду документів, передбаченого Митним Кодексом України.
26.03.2019 Харківською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001860/2, яким було визначено митну вартість транспортного засобу за резервним методом на рівні 16750,00 євро (175411,05 шведських крон) (а.с.10). 
27.03.2019 у зв`язку з прийняттям вказаного рішення позивач доплатив за митне оформлення транспортного засобу 76922,00 грн. (сімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні). 
02.05.2019 ОСОБА_1 направлено відповідачу лист щодо перегляду рішення про коригування митної вартості №UA807000/2019/001860/2 від 26.03.2019 та повернення надмірно сплачених грошових коштів. Разом з вказаним листом позивачем було надано до Харківської митниці ДФС копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження №032501 від 25.03.2019, митної декларації №UA807190/2019/009303 (за якою було випущено транспортний засіб у вільний обіг на території України), технічного паспорта на транспортний засіб та копію паспорту громадянина України.
За результатами розгляду вказаних документів відповідач листом від 08.05.2019 № 3273/ДЗН/20-70-19-01 повідомив позивача, що вказані документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої декларантом митної вартості оцінюваного товару, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001860/2 від 26.03.2019.
Не погодившись із рішенням Харківської митниці ДФС №UА807000/2019/001860/2 від 26.03.2019 про коригування митної вартості, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про визнання його протиправним та скасування, повернення сплаченої Харківській митниці ДФС фінансової гарантії в розмірі 76922,00 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного рішення, оскільки позивачем до митного оформлення було подано не всі документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме не надано банківського платіжного документа щодо придбаного позивачем транспортного засобу. Крім того, за висновком суду першої інстанції, у зв`язку з правомірністю рішення про коригування митної вартості, позовні вимоги про повернення сплаченої фінансової гарантії також не підлягають задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
Статтею 246 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі ст. 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 МК України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні – за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа №21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення від 26.03.2019, причиною для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування слугувала невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості.
Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано, в чому саме полягає необ`єктивність та недостатнє підтвердження документально заявленої декларантом позивача митної вартості автомобіля, не наведено, між якими саме документами з доданих до декларації виявлено розбіжності, та не вказано, яких саме документів не було надано на вимогу митниці.
При цьому, зі змісту запиту митниці від 26.03.2019 на адресу ОСОБА_1 також неможливо встановити, яких саме відомостей щодо складових митної вартості, на думку митниці, не вистачає для підтвердження заявленої позивачем митної вартості за першим методом, та на підтвердження яких саме обставин позивачу необхідно надати документи, перелічені у запиті.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично підставою для коригування митної вартості слугувала не розбіжність між відомостями документів, наданих до митного оформлення, а те, що задекларована митна вартість ввезеного позивачем автомобіля була нижчою, ніж вартість цього автомобіля з VIN-кодом WDD2120351B173521 за наявною у відповідача ціновою інформацією із зовнішніх джерел – 16247 євро, у зв`язку з чим спрацював профіль ризику АСАУР (а.с.75).
Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем також зазначено, що причиною коригування митної вартості було, зокрема, ненадання позивачем платіжних документів про сплату вартості автомобіля, а  також документів щодо вартості перевезення оцінюваного товару.
У зв`язку з викладеним, відповідач не взяв до уваги вартість автомобіля, зазначену в інвойсі – 8785,08 євро, та визначив митну вартість за шостим (резервним) методом на рівні 16250,00 євро на підставі наявних в АСМО Інспектор відомостей про митне оформлення ідентичних та подібних товарів, а також звіту про оцінку транспортного засобу SСНWАСКЕ від 26.03.2019 № 10387957 відповідно до строку експлуатації.
Разом з тим, слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18.
Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем надавалась до митного оформлення квитанція від 15.03.2019, згідно з якою ОСОБА_3 сплатив, а попередній власник автомобіля – компанія Garіs Bil AB отримав суму в розмірі 92000 шведських крон (а.с.35-36). 
З огляду на викладене, посилання відповідача про ненадання ОСОБА_1 платіжного документу про оплату транспортного засобу не відповідають дійсності. 
Також, позивачем надавались до митного оформлення копія експортного супровідного документу (а.с.51), згідно з яким статистична вартість ввезеного автомобіля складає 8703,63 євро, а також висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 032501 від 25.03.2019, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля Mercedes Benz, модель - Е200 Natural Gas Drive 7G-Tronic, VIN: НОМЕР_2 , в країні придбання (експортері) на момент огляду складає 261399,89 грн., що відповідає 89837,40 шведських крон. 
Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що у позивача були фактичні підстави для визначення митної вартості автомобіля на рівні 92000 шведських крон (8785,08 євро). 
З приводу доводів позивача про неподання позивачем документів про вартість перевезення автомобіля, колегія суддів вказує, що згідно з актом митного огляду від 19.03.2019, автомобіль пересувається своїм ходом, а відтак, у відповідача не було підстав вважати заниженою митну вартість у зв`язку з неподанням документів про вартість перевезення (а.с.76).
Крім того, ані у запиті від 26.03.2019, ані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначено про відсутність документів на підтвердження вартості перевезення, а відтак, відсутність цих документів не була підставою для винесення оскаржуваного рішення. 
Твердження відповідача про те, що експертний висновок від 25.03.2019 не є належним і допустимим доказом правильності визначення позивачем митної вартості, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.
Так, на переконання відповідача, вказаний висновок складений з порушенням п.7.53.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2902 (далі по тексту – Методика), а саме у висновку експерта були зазначені інші пошкодження, які не були зазначені в акті митного огляду. 
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що виходячи зі змісту акту митного огляду від 19.03.2019  (а.с.76) та висновку судового експерта ОСОБА_4 С. від 25.03.2019 (а.с.38-43), наведені у них пошкодження автомобіля фактично є одними і тими самими (сколи на лобовому склі, сколи та подряпини лакофарбового покриття, пошкоджений передній та задній бампер), при цьому, експертом відмічено, що пошкодження експлуатаційного характеру автомобіля, встановлені органолептичним методом в процесі огляду, відповідють узагальненим даним, вказаним в акті проведення огляду транспортного засобу №  UА205010/2019/46149.
Слід відмітити, що висновок експерта має більш деталізований та поглиблений характер порівняно із актом митного огляду, проведення якого є обмеженим у часі, що пояснює певну різницю в описі пошкоджень. 
При цьому, ці розбіжності не спростовують того, що в акті огляду від 19.03.2019 №  UА205010/2019/46149 та у висновку експерта від 25.03.2019 вказаний один і той же автомобіль. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що акт митного огляду не зазначений у статті 53 МК України як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, в зв`язку з цим його дані не можуть порівнюватись із тими, документами, які визначають митну вартість.
Вказаний акт безпосередньо не визначає числових складових митної вартості, отже, з огляду на положення ст.53 МК України, розбіжності щодо опису пошкоджень між актом митного огляду та висновком експерта не є підставою для обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Посилання відповідача на п.7.53.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мін`юсту та Фонду Держмайна від 24.11.2003 № 142/5/2092, колегія суддів відхиляє, оскільки цей пункт застосовується у разі зниження вартості автомобіля внаслідок аварійних пошкоджень або розукомплектування, що повинно бути підтверджено актом митного огляду.
Разом з тим, зі змісту як акту митного огляду, так і висновку експерта не вбачається, що виявлені пошкодження автомобіля є аварійними. Отже, доводи відповідача про те, що розбіжності в описі пошкоджень між актом митного огляду та висновком експерта впливають на митну вартість, є помилковими. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачем у поданій до митного оформлення декларації заявлено митну вартість в розмірі 92000 шведських крон, згідно з експортним супровідним документом, тобто більшу, ніж зазначено у висновку експерта – 89837,40 шведських крон. 
Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що розбіжності в описі пошкоджень автомобіля між актом митного огляду та висновком експерта, на які посилається відповідач,  не вплинули на заявлену митну вартість, зокрема, не потягли її зниження порівняно з ціною договору, а тому, у розумінні ст.53 МК України, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта. 
З огляду на наведене, є хибним висновок відповідача про непідтвердження використаних декларантом відомостей, а також про наявність розбіжностей у документах, поданих декларантом, та відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Отже, відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та коригування заявленої декларантом митної вартості. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 26.03.2019 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за шостим (резервним) методом на підставі звіту програмного комплексу SCHWACKE від 26.03.2019 № 303347/29562210, на рівні 16750,00 євро. 
Відповідачем надано до матеріалів справи копію вказаного вище висновку від 26.03.2019 № 303347/29562210 (а.с.82-84), який викладено німецькою мовою, що не дає можливості встановити належність та допустимість його як доказу.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що пунктом 5 Методичних рекомендацій дійсно передбачена можливість використання інформації, отриманої в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів тощо). 
На виконання статті 8 Закону України «Про судову експертизу» та статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 була затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до пункту 7.35 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності цінових даних колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики. 
Довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження) (підпункт 7.53.5 пункту 7.53 Методики). 
У пункті 10 Додатку 8 «Перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням» до Методики зазначений періодичний довідник "SuperSCHWACKE" - Eurotax, Швейцарія. 
Однак, слід відмітити, що наданий відповідачем звіт SCHWACKE від 26.03.2019 містить дві різні ціни на один і той самий автомобіль – 16750,00 євро та 13900,00 євро.
Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ці дві ціни є вартістю продажу (з ПДВ) та вартістю купівлі (з ПДВ), які відрізняються (16750,00 євро та 13900,00 євро відповідно). При цьому митним органом не надано обґрунтованих пояснень щодо визначення митної вартості саме за вищою вартістю – 16750,00 євро. 
Також слід вказати, що у наданому відповідачем звіті взято пробіг автомобіля у 140000 км, в той час як згідно з доданою до експертного висновку фототаблицею фактичний показник одометра складає 242965 км, що впливає на розмір коригування (зменшення) вартості автомобіля порівняно з його початковою вартістю.
Крім того, колегія суддів зауважує, що поданий на митне оформлення транспортний засіб є уживаним та інформація про технічний стан останнього за наслідками відповідної експертизи не подавалась для оцінки програмним комплексом SCHWACKE, відсутні підстави вважати, що зазначена у витязі інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною. 
Враховуючи викладене, наданий відповідачем звіт SCHWACKE від 26.03.2019 не є належним і допустимим доказом заниження позивачем митної вартості та не може вважатися належною підставою для визначення відповідачем митної вартості за шостим (резервним) методом.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18, від 27.06.2019 по справі № 803/667/17, а також в ухвалах від 11.09.2019 по справі № 160/9458/18, від 20.08.2019 по справі № 200/3548/19-а. 
Натомість, експертом при складенні висновку від 25.03.2019 також використовувався звіт програмного комплексу SCHWACKE від 25.03.2019 № 152631/29628793, копію якого надано позивачем до матеріалів справи разом із копією перекладу на українську мову (а.с.19-30).
Як вбачається зі змісту вказаного звіту, у ньому зазначений той самий VIN-код автомобіля -  WDD2120351B173521, що і у звіті, використаному митницею, однак, вказаний фактичний показник одометра -  242965 км. 
Згідно зі звітом від 25.03.2019, вартість продажу з ПДВ склала 13050,00 євро, вартість купівлі – 10650,00 євро (а.с.29). 
На підставі наведених відомостей, з урахуванням умов догляду, зберігання та експлуатації (-10% - експлуатація в режимі таксі, -0,05% - пошкодження вітрового скла), експертом було визначено ринкову вартість ввезеного позивачем автомобіля на рівні 261399,89 грн. (89837,40 шведських крон). 
Разом з тим, змісту вказаному звіту SCHWACKE від 25.03.2019 № 152631/29628793 та наданому позивачем експертному висновку належної оцінки відповідачем надано не було. 
З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів вважає, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.
Надаючи оцінку правомірності визначення відповідачем митної вартості спірного автомобіля, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). 
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
При цьому, відповідачем не надано митної декларації або жодного іншого документу, який би свідчив про те, що за митною вартістю 16750,00 євро було фактично проведено митне оформлення певного конкретного автомобіля, не наведено дати і номера митної декларації, за якою було здійснено таке мине оформлення. 
Колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Крім того, слід зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 818/1186/17 та від 21.02.2018 № 820/17417/14. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобіля за шостим (резервним) методом на рівні 16750,00 євро згідно з оскаржуваним рішенням № UА807000/2019/001860/2 від 26.03.2019.
З приводу доводів відповідача про те, що транспортний засіб було оформлено згідно з ч.7 ст.55 МК України під фінансову гарантію по МД №UA807190/2019/009303 від 27.03.2019, і на теперішній час саме вказана декларація має юридичну силу, колегія суддів зауважує наступне. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що транспортний засіб був випущений у вільний обіг за новою митною декларацією №UA807190/2019/009303 від 27.03.2019 з урахуванням вимог частини 7 статті 55 Митного кодексу України.
Зі змісту наявної в матеріалах справи копії первинної митної декларації, поданої позивачем  - № UА807190/2019/009146 від 25.03.2019 (а.с.73-74), вбачається, що у графі 42 “ціна товару” зазначено – 92000,00 шведських крон,  у графі 46 “статистична вартість” – 267.69240 грн., у графі 43 “код МВВ” (метод визначення митної вартості) – заповнена лише ліва частина, у якій зазначена цифра “ 1” (перший (основний) метод, права частина порожня; графа 48 “відстрочення платежу” - порожня. 
Відповідно до п.4 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються: 
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що варуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, - забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. 
Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2019 декларантом було подано нову митну декларацію № №UA807190/2019/009303, у якій у графі 42 “ціна товару” вказана та сама вартість, що була вказана і у первісній декларації – 92000,00 крон, самостійно визначена позивачем.
У графі 43 «код МВВ» заповнена як ліва частина, у якій вказаний номер методу визначення митної вартості позивачем – 1, так і права частина, в якій зазначений номер методу, використаного митницею – 6.
Наведене свідчить про те, що позивач не погодився із визначеною митним органом митною вартістю, вважаючи правильною ту, яку визначив самостійно – 92000,00 євро, однак, сплатив різницю у митних платежах, в якості гарантії.  
Строк гарантії було встановлено до 25.06.2019, про що зазначено у графі 48 митної декларації № №UA807190/2019/009303  (а.с.86-87).
Станом на дату подачі до суду копії вказаної нової митної декларації від 27.03.2019 (20.06.2019) строк гарантії ще не сплив. 
Отже, розбіжності між первісною митною декларацією від 25.03.2019 та повторно поданою від 27.03.2019, що була наявна в базах даних митного органу станом на дату подачі відповідачем до суду її копії, викликані виключно випуском товару у вільний обіг та сплатою позивачем суми фінансової гарантії, а не згодою позивача з тією митною вартістю, що була визначена митним органом. 
У зв`язку з чим доводи відповідача про те, що наразі має юридичну силу митна декларація від №UA807190/2019/009303 від 27.03.2019, не впливають на спірні відносини, оскільки митна вартість, визначена позивачем (92000,00 шведських крон), залишилася незмінною.
Відповідно до ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55 МК України). 
Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (ч.10 ст.55 МК України).
З наведеного вище випливає, що у разі скасування рішення митниці про коригування митної вартості фінансова гарантія повертається. 
У даному випадку скасування рішення про коригування митної вартості відбувається не за ініціативою митного органу, незважаючи на те, що позивачем у 80-денний строк з дня випасу товару у вільний обіг надавались додаткові документи на підтвердження митної вартості (договір та висновок експерта), а за ініціативою позивача за рішенням суду. 
Статтею 310 МК України передбачено можливість повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів з державного бюджету.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що факт подачі митної декларації від №UA807190/2019/009303 від 27.03.2019 та випуск товару у вільний обіг під гарантію, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №№UА807000/2019/001860/2 від 26.03.2019 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
Разом з тим, позовні вимоги про повернення сплаченої позивачем фінансової гарантії задоволенню не підлягають виходячи з наступного. 
Як зазначалось вище, позивачем 18.03.2019 було сплачено митні платежі в сумі 98 000 грн, та у зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості позивачем 27.03.2019 було сплачено фінансову гарантію в сумі 76922,00 грн. 
За приписами ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. 
За визначенням пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Колегія суддів вказує, що станом на дату звернення до суду з цим позовом оскаржуване рішення про коригування митної вартості було чинним, а сплата фінансових гарантій була обов`язком позивача, який просив випустити транспортний засіб у вільний обіг. 
Оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості №UА807000/2019/001860/2 від 26.03.2019 було визнано протиправним та скасовано лише цією постановою суду, отже, сплачена позивачем сума в розмірі 76922,00 грн. набула статусу надміру сплачених зобов`язань лише 30.01.2020, а відтак, обов`язок повернення цієї гарантії у відповідача виник лише 30.01.2020. 
При цьому, в силу п.43.3, п.43.4, п.43.5 ст.43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. 
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.07.2017  № 643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017за № 976/30844 (далі по тексту – Порядок № 643), повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Згідно з п.3 Порядку № 643 до заяви додаються, зокрема, документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.
Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства) (п.8 Порядку № 643). 
На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у визначеному законодавством порядку.
Аналогічні положення містяться і в Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженому наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 15.12.2015  № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015  за № 1679/28124.
Виходячи з наведеного, нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, проте, позивач звертаючись до суду з вимогою про повернення суми сплаченої фінансової гарантії в розмірі 76922,00 грн., цього порядку не врахував.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що підстави для повернення ОСОБА_1 коштів фінансової гарантії у сумі 76922,00 грн., виникли лише після ухвалення даного судового рішення, враховуючи, що із заявою про повернення коштів на документами, передбаченими Порядком № 643, позивач до митниці не звертався, колегія суддів вважає позовні вимоги про повернення фінансової гарантії передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16.12.2019 по справі № 815/2555/13-а, від 11.12.2018 по справі № 826/5440/17, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.
Відповідно до  п.4 ч.1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З огляду на викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі № 520/5065/19 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України). 
За приписами ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з квитанцією АТ «Юнекс Банк» від 23.05.2019 № 1209 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 769,23 грн. (а.с.4), та згідно з квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.05.2019 № 0.0.1367890288.1  - 1657,78 грн. (а.с.55).
Відповідно до квитанції АТ «Перший український міжнародний банк» від 25.11.2019 № 23946840 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1153,50 грн. 
Слід відмітити, що ОСОБА_1 заявлено у даному позові вимоги як немайнового (скасування рішення про коригування митної вартості), так і майнового характеру (повернення фінансової гарантії).
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір апеляційної скарги на рішення суду на рівні 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання фізичною особою позову немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 року - 1921,00 грн.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції частково задоволено позовні вимоги (в їх немайновій частині), колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1921,00 грн., у т.ч. 768,40 грн. – за подання позову, та 1152,60 грн. – за подання апеляційної скарги.
Керуючись ч.6 ст.139, ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 520/5065/19  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б, код ЄДРПОУ 43332958) про визнання протиправним та скасування рішення, повернення фінансової гарантії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС від 26.03.2019 №UА807000/2019/001860/2 про коригування митної вартості.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б, код ЄДРПОУ 43332958) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  04.02.2020 року