ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/333/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/10454/19 Категорія: 310020000 	Мельник І.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 лютого 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,  
секретар Попова М.В. 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
відповідач – ОСОБА_2 ; 
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, 

в с т а н о в и в:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Вовк А.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи її тим, що при винесенні рішення судом не вирішено питання по стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачкою, в сумі 7500 грн.
Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року частково задоволено заяву представника відповідачки – адвоката Вовка А.І. про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн.
Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи відмову в задоволенні позову та співмірність витрат, суд першої інстанції застосовуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважав, що з позивача слід стягнути на користь відповідачки документально підтверджені витрати на професійну допомогу в розмірі 4500 грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року та відповідно до вимог ч. 9 ст. 83, ч. 8 ст. 141 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення від 05 грудня 2019 року залишити без розгляду, в іншому випадку у зв`язку зі скрутним майновим станом ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання про зменшення розміру компенсації судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 500 грн, який скаржник спроможний сплатити.
В апеляційній скарзі вказує, що розмір витрат на правничу допомогу, понесених відповідачкою не обґрунтований та не підтверджений відповідними доказами. Враховуючи, що протягом розгляду справи про зменшення розміру аліментів, окрім іншого, зменшився і дохід ОСОБА_1 з 610 грн до 301 грн щомісяця, скаржник вважає, що додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року слід змінити та зменшити розмір компенсації до 500 грн.
27 січня 2020 року представник ОСОБА_2 – адвокат Вовк А.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені останньою витрати на правничу допомогу під час розгляду справи апеляційним судом в розмірі 3000 грн.
05 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про зменшення розміру належних до сплати судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 в суді першої інстанції в розмірі 4500 грн. та за надання правничої допомоги при розгляді апеляційної скарги в розмірі 3000 грн та 3900 грн, а всього 11400 грн, до 500 грн, що на його думку, буде відповідати принципу розумності, співмірності та не буде непомірно великою сумою для позивача.
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частин 1 та 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Питання розподілу витрат на правничу допомогу під час ухвалення рішення не вирішувалось.
Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року заяву представника відповідачки – адвоката Вовка А.І. про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення у справі та стягуючи з позивача на користь відповідачки судові витрати за надання правничої допомоги, суд першої інстанції виходив із того, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено повністю.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року залишено без змін. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої, що під час розгляду справи місцевим судом відповідачкою ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу адвокатом Вовк А.І. в розмірі 4500 грн, оскільки вони доведені належними доказами: копією Договору про надання правничої допомоги № 1/14/09/2019 від 14 вересня 2019 року (т. 1 а.с. 102-103); копією Додаткової угоди від 14 вересня 2019 року до Договору про надання правничої допомоги № 1/14/09/2019 від 14 вересня 2019 року (т. 2 а.с. 6); копією Акту прийому-передачі наданих юридичних послуг (виконаних робіт) № 2 від 03 грудня 2019 року до договору № 1/14/09/2019 від 14 вересня 2019 року (т. 2 а.с. 5); квитанціями від 04 жовтня 2019 року та від 02 грудня 2019 року про сплату ОСОБА_2 на рахунок адвокатського об`єднання коштів в сумі 4500 гривень (т. 2 а.с. 7-8).
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу у вказаному розмірі підтверджені належними доказами, наданими представником відповідачки, та є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Враховуючи наведене, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення з позивача на користь відповідачки понесених останньою витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 грн., тому додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Крім того, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року, з нього слід стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги під час апеляційного перегляду додаткового рішення суду в розмірі 3000 грн. 
 
При цьому колегія суддів враховує, що представником відповідачки до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 додано належні докази понесення відповідачкою витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції під час перегляду додаткового рішення суду в розмірі 3000 грн, а саме: копія договору № 2/17/01/2020 про надання правничої допомоги від 17 січня 2020 року; копія додаткової угоди до Договору № 2/17/01/2020 від 17 січня 2020 року; копія Акту прийому-передачі наданих юридичних послуг (виконаних робіт) від 27 січня 2020 року до договору № 2/17/01/2020 від 17 січня 2020 року; копія квитанції від 27 січня 2020 року (т. 2 а.с. 126-133).
Доводи ОСОБА_1 про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, викладені у клопотанні від 05 лютого 2020 року, не спростовують наданих стороною відповідача доказів та не доводять неспівмірність вказаних витрат.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги під час розгляду справи апеляційним судом в сумі 3000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Судді                                 Н.І. Гончар 
                                                                Ю.В. Сіренко
Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 13 лютого 2020 року.