П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
05 лютого 2020  року                                                                     м. Київ
                                                                                              Справа №753/15481/13-ц
            
Резолютивна частина постанови оголошена 05 лютого 2020 року
Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Довгополої А.В.
     
учасники справи:     позивач          ОСОБА_1                                                                             відповідач      ОСОБА_2   
 
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» на ухвалу Дарницького районного суду Київської області, постановлену 06 листопада 2013 року суддею Цимбал І.К. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
 
В С Т А Н О В И В:           
Справа № 753/15481/13-ц	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2880/2020	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
У жовтні 2013 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2013 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову  задоволено частково.
Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,167 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , згідно державного акту  на право приватної власності  на землю серії Р1№ 229883, виданого Білогородською сільською радою народних депутатів 18 вересня 2004 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на щемлю за № 1924.  
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, 25 квітня 2019 року  АТ «Піреус Банк МКБ» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду від 06 листопада 2013 року про забезпечення позову посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Зокрема зазначає про те, що 07 вересня 2011 року між АТ «Періус Банк МКБ» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № SME_WC/05575/S-6. 
Згідно із вищевказаним договором у забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Інтерфудс» ОСОБА_2 за кредитним договором № SME_WC/05575/S-6 від 07 вересня 2011 року  було передано в іпотеку Банку наступне майно: земельну ділянку площею 0,167 га, кадастровий номер 3222480401:01:100:0336, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування  жилого будинку, господарських будівель  і споруд.
Крім того, 17 серпня 2018 року АТ «Піреус Банк МКБ» звернувся до Києво-Святошинського районного  суду з позовом про зняття  арешту з майна , власником якого є ОСОБА_2 , -  земельної ділянки площею, 0,167 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
13 листопада 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення про задоволення позову у справі № 369/10136/18.
Однак, 02 квітня 2019 року Київським апеляційним судом прийнято постанову, якою скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.
При цьому суд апеляційної інстанції зазначив про невірне обрання  Банком способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду із позовом про знаття арешту з майна  та вказав на існування двох можливих способів зняття арешту, накладеного на підставі рішення суду про вжиття заходів забезпечення позову: скасування судом заходів забезпечення позову з власної ініціативи або за клопотанням  учасника справ; скасування ухвали суду про забезпечення позову в порядку оскарження до суду вищестоящої інстанції. 
 Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались. 
В судовому засіданні представник АТ «Піреус Банк МКБ» Омельченко В.М.підтримала доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.
Інші учасники справи  в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності інших учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Як убачається  з матеріалів справи, у вересні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
У жовтні 2013 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2013 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову  задоволено частково.
Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,167 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , згідно державного акту  на право приватної власності  на землю серії Р1№ 229883, виданого Білогородською сільською радою народних депутатів 18 вересня 2004 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на щемлю за № 1924.  
Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Забезпечуючи даний позов шляхом накладення арештуна земельну ділянку площею 0,167 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , згідно державного акту  на право приватної власності  на землю серії Р1№ 229883, виданого Білогородською сільською радою народних депутатів 18 вересня 2004 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на щемлю за № 1924, суд першої інстанції посилався на те, що між сторонами дійсно виник майновий спір та не накладення арешту є реальною загрозою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам закону, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
 
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Враховуючи, те що між сторонами виник спір, який має майновий характер без вказаного забезпечення позову може утруднитись виконання можливого рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов зазначеним способом.
Відповідно до матеріалів справи, 07 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № SME_WC/05575/S-6, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Ітерфудс» ОСОБА_2 за кредитним договором № SME_WC/05575 від 07 вересня 2011 року було передано в іпотеку банку наступне майно: земельну ділянку площею 0,167 га., кадастровий номер 3222480401:01:100:0339, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні обтяження: договір іпотеки SME_WC/05575/S-2,1032, зареєстровано обтяження 07.09.2011 року; ухвала Дарницького районного суду м. Києва, серія та номер 1/753/6889/13, видана 06.11.2013 року, постанова Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 22.07.2015 року №47895606.
Згідно ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Укладаючи іпотечний договір 07 вересня 2011 року № SME_WC/05575/S-6, сторони в п.25 договору визначили, що у випадку виникнення будь-яких претензій третіх осіб стосовно Предмета іпотеки, такі претензії підлягають врегулюванню виключно за рахунок іпотекодавця. За наявності прав чи вимог інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі підтверджених виконавчими документами, іпотекодержатель має переважне право отримати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки.
АТ «Піреус Банк МКБ» у даній справі не обґрунтовує неправомірності накладання арешту чи того, що потреба у такому заході відпала, а зазначає лише про порушення свого переважного права, як іпотекодержателя на арештоване майно.
В той же час, вказаний довід АТ «Піреус Банк МКБ» є передчасним, оскільки накладання арешту на спірне майно не позбавляє АТ «Піреус Банк МКБ»  права в подальшому звернути стягнення на спірне майно з урахуванням правил пріоритетності, визначених ст.3 Закону України «Про іпотеку».
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності суд дійшов висновку, що наявність арешту спірного майна не порушує пріоритетного права АТ «Піреус Банк МКБ»  на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.
            Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» - залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2013 року - залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                                    А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                        Л.Д. Поливач
            
                                                                                  О.І. Шкоріна