Справа № 127/18118/18
Провадження № 22-ц/801/323/2020
Категорія: 5
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року	Справа № 127/18118/18	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
суддів Марчук В.С., Матківської М.В.,
               за участю секретаря судового засідання Константинова А.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/18118/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року, яка постановлена суддею Борисюк І.Е. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, о 16 год 42 хв, повний текст складено 06 грудня 2019 року, 

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_1  звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.
З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила виділити їй в натурі Ѕ частку квартири, загальною площею 84 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту поділу №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №74 від 18 квітня 2019 року. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2019 року, судом витребувано у позивача докази по справі, а саме: 1. дозвіл Державної архітектурно-будівельної інспекції на виконання ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_2 ; 2. технічний висновок про відповідність запропонованого експертом перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування правилам пожежної безпеки, висновки відповідних служб щодо погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання тощо. Суд зобов`язав надати ці докази позивача до початку судових дебатів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконала ухвалу суду від 12 серпня 2019 року, не надала витребувані судом докази, необхідні для вирішення справи по суті, тому в силу положень статті 257 ЦПК України, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності підлягає залишенню без розгляду.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Просила ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. 
Висновки суду першої інстанції зроблені без урахування всіх обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його необхідно застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

Наведені висновки щодо застосування норм процесуального права відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 592/10368/16-ц (провадження № 61-35703св18), у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 560/904/15-ц (провадження № 61-40688св18), у постанові від 17 січня 2020 року у справі №520/2609/17 (провадження № 61-9001св19).

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції не з`ясував причини неподання витребуваних доказів, не розглянув питання про застосування заходів процесуального примусу до позивача (у разі визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними), а тому колегія суддів, приходить до висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.379 ЦПК України, є підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Керуючись ст.ст.257, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2020 року.

Головуючий                 Сопрун В.В.

Судді                         Марчук В.С.
                                                       
                                                       Матківська М.В.