УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/944/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О. 
Категорія 44 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.        
суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.                        
з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу 278/944/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Грубіяна Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду із названим позовом та просив стягнути із  ОСОБА_2  на свою  користь 1600 грн матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вимог позову зазначив, що 07.09.2018 о 15-30 год на вул. Новий Бульвар, 5 у м. Житомирі автомобіль Пежо-Експерт, д.н. АМ 4022 АТ, під керуванням  ОСОБА_2 , рухаючись заднім ходом, здійснив на нього, як на пішохода, наїзд, внаслідок чого він (позивач) отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв грудної клітини та передньої черевної стінки. Зазначив, що у зв`язку із отриманими травмами змушений був проходити обстеження, а саме – комп`ютерну томографію, вартість якої становить 1600 грн. Вказав, що постановою Корольовського районного суду м. Житомир від 02.11.2018 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак останній повинен здійснити відшкодування завданої ним шкоди. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку із отриманими фізичними травмами внаслідок ДТП, які не дозволяють жити повноцінним життям, він відчуває моральний дискомфорт. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  моральну шкоду в розмірі 1 500 гривень та на користь держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 768,40  гривень. 
В апеляційній скарзі представник позивача – Бас А.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні мотивам позовної заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити судове рішення Житомирського районного суду від 02.12.2019 без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зокрема, зазначає, що причиною ДТП стала також особиста необережність позивача. Вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди, оскільки обстеження проведено за власною ініціативою позивача через три дні після виписки із медичного закладу. Вказує, що розмір спричиненої моральної шкоди не знайшов свого об`єктивного підтвердження.
В суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Бас А.В. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Додатково пояснив, що позивач є людиною похилого віку, а тому тілесні ушкодження погіршили стан його здоров`я. Відповідач не надав позивачу будь-якої допомоги, уникає з ним зустрічі, що додатково завдає останньому моральних страждань та переживань.
ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 07.09.2018 о 15-30 год по вул. Новий Бульвар, 5 у м. Житомирі автомобіль Пежо-Експерт, д.н. АМ 4022 АТ, під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який знаходився на проїзній частині (а.с. 7).
Постановою Корольовського районного суду м. Житомир від 02.11.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7).
Внаслідок ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв грудної клітини та передньої черевної стінки, у зв`язку із чим проходив стаціонарне лікування в хірургічному відділенні КУ ЦМЛ №1 в м. Житомирі у період із 07.09.2018 по 10.09.2018, що підтверджується випискою № 10510 із медичної картки стаціонарного хворого. Виписаний у задовільному стані з подальшим лікуванням у лікарів травматолога та дільничного терапевта (а.с. 11-12).
В подальшому, 11.09.2018 на замовлення ОСОБА_1 , у медичному центрі «Асклепій» йому проведено комп`ютерну томографію органів грудної клітини та черевної порожнини (а.с.13). Вартість наданих послуг становить 1600грн. (1500 грн. обстеження, 100грн плівка), що підтверджується актом про надання послуг № 181796 (а.с. 16).
Згідно акта про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 жовтня 2018 року встановлено, що 7 вересня 2018 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1 зачепив автомобіль, що рухався заднім ходом, причиною чого стала особиста необережність позивача (а.с.14).
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок винних дій власника джерела підвищеної небезпеки – відповідача ОСОБА_2 йому завдано матеріальних та моральних збитків, які він просив стягнути із останнього на підставі статтей 22, 23, 1187 ЦК України.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції вважав, що спричинення відповідачем позивачу майнової шкоди в розмірі 1 600 гривень не підтверджено. При цьому суд виходив з того, що обстеження проведене позивачем за власною ініціативою через три дні після виписки із медичного закладу. Виписка стаціонарного хворого містить відомості про те, що стан здоров`я позивача на час виписки задовільній, а подальше обстеження слід проводити у травматолога та терапевта за місцем проживання. Направлення на МРТ зазначені лікарі позивачу не надавали. З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку, що між дорожньо-транспортною пригодою та необхідністю проведення обстеження черевної порожнини за допомогою МРТ зв`язку не було, а отже і відсутній причинний зв`язок між протиправними діями і спричиненою майновою шкодою у формі понесених витрат.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Положеннями ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.
Вина відповідача є доведеною, що підтверджується постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 02.11.2018, а тому позивач вправі вимагати відповідне відшкодування шкоди на підставі зазначених норм закону.
Проте, заявляючи вимогу про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів того, що він поніс грошові втрати на лікування у період із 07.09.2018 по 10.09.2018, тобто під час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок ДТП. 
Водночас, поданий акт про надання послуг № 181796, згідно якого 11.09.2018 на замовлення ОСОБА_1 у медичному центрі «Асклепій» йому здійснено знімок МСКТ грудної клітини та черевної порожнини, вартість обстеження 1600 грн, не є належним доказом заподіяної шкоди, оскільки такий знімок здійснено за його власною ініціативою без призначень лікарів, що підтверджується випискою із карти стаціонарного хворого (а.с. 11-12,16). До того ж будь-якого лікування після проведеного обстеження позивачу не призначено.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди обґрунтованими.
Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що вина відповідача у виникненні ДТП доведена, позивач поніс фізичний біль та зазнав страждань, а тому існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1500грн. на відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Так, вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування такої шкоди, проте визначаючи розмір отриманої моральної шкоди суд не врахував наступне. 
Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Із матеріалів справи вбачається, що з вини відповідача позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв грудної клітини та черевної порожнини, тобто переніс фізичний біль та зазнав страждань, а також додаткових хвилювань за стан свого здоров`я. Змушений був лікуватись, внаслідок чого змінився звичайний плин його життя. Відшкодування матеріальних збитків позивач не отримав, поведінка відповідача щодо відмови у відшкодуванні шкоди призводить до додаткових душевних переживань позивача, втрати нормального плину життя, пов`язаного із необхідністю захисту прав у суді.
А тому колегія суддів, з урахуванням встановлених по справі обставин, вважає, що доводи в апеляційній скарзі щодо розміру відшкодування моральної шкоди заслуговують на увагу. 
Колегія суддів вважає, що стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди підлягає збільшенню з 1500грн до 3000 грн , а рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.
В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року змінити в частині визначення розміру моральної шкоди, збільшивши її розмір із 1500 грн до 3000 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10.01.2020.

Головуючий Судді