Справа № 163/58/20  Провадження №33/802/155/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.1 ст.483 МК України 	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митниці Пікалюка М.С., заінтересованої особи - ОСОБА_1 , особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці ДФСУ Туман Н.В. на постанову судді Любомльського районного суду від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 917616 гривень з конфіскацією в дохід держави 40965 пачок сигарет загальною вартістю 917616 гривень.
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, слідуючи 25.11.2019 з Республіки Білорусь в Україну через митний пост "Дольськ" Волинської митниці ДФС водієм автомобіля "Сканія", н.з. НОМЕР_1 -1, з напівпричепом "Ламберет", н.з. НОМЕР_2 , в якому перевозився вантаж "неткане полотно", намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю в попередньо виготовлених в підлозі напівпричепа ємностях, доступ до яких вимагає демонтажу і монтажу підлоги (суцільного знімного фанерного листа) та алюмінієвих панелей, 40965 пачок сигарет загальною вартістю 917616 гривень.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині ненакладення стягнення щодо конфіскації автобуса, в.о. начальника митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, в даному випадку суддя суду першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в автобусі був спеціально виготовлений тайник, де порушник розмістив цигарки, тому суддя першої інстанції безпідставно не конфіскував в дохід держави автобус. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, призначити стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який повністю підтримав скаргу з викладених в ній підстав, думку заінтересованої особи та ОСОБА_2 , які, кожен зокрема, заперечили доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, що по суті в апеляції і не оскаржується.
За таких обставин, кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.483 МК України є вірною.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до п.3 ст.461 МК України,конфіскація не застосовується до транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вказаних норм закону дотримався в повній мірі.
Судом встановлено, що використаний ОСОБА_2 для приховування і переміщення сигарет напівпричіп належить громадянці Республіки Білорусь ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію. Дані обставини об`єктивно підтверджені та не оспорюються апелянтом.
Як вбачається з CMR № 743306, білоруської експортної декларації А09159/221119/0032366, рахунку-фактури № 889-Н, цей причіп використовувався для міжнародного перевезення вантажу за встановленим маршрутом на підставі Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої Україна приєдналась 01 серпня 2006 року.
Апеляційний суд вважає, що твердження скаржника про необхідність конфіскації причепу лише з тої причіп, що він був обладнаний спеціально виготовленим сховищем в контексті п.53 ст.4 МК України, не в повній мірі узгоджуються з нормами митного законодавства.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що накладення стягнення з конфіскацією причіпу, передбаченого санкцією ч.1 ст.483 МК України, не відповідатиме вимогам тому числі і митного законодавства.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці ДМСУ Туман Н.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_2 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду          О.М.Клок