Ухвала
 
22 січня 2020 року
м. Київ
справа № 398/2339/18
провадження № 51-6392ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду 
від 27 листопада 2019 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність навести конкретні порушення закону, які передбачені у ст. 438 КПК, що були б підставою
для скасування судового рішення, а також обґрунтувати свої доводи. Також, викласти свої вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, перевіривши яку, суд касаційної інстанції установив, що зазначені в ухвалі від 26 грудня 2019 року недоліки касаційної скарги ОСОБА_4 не усунула та допустилась нових.
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, але належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить та не вказує таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. 412 КПК, що були б безумовною підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції касаційним судом.
Крім того, доводи ОСОБА_4 щодо незаконності ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2019 року є неспроможними, оскільки кримінальним процесуальним законом самостійне оскарження ухвал слідчих суддів не передбачено в касаційному порядку. 
До того ж, вимоги ОСОБА_4 , викладені у новій касаційній скарзі знову не узгоджуються зі змістом ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. Натомість, ОСОБА_4 у резолютивній частині касаційної скарги просить переглянути ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року та продовжити строк на оскарження ухвали апеляційного суду, що відповідно до ст. 436 КПК не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунула, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_5 	ОСОБА_3 	
Судді: