Дата документу 25.02.2020 Справа № 334/7143/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 334/7143/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/766/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми попередньої оплати за договором,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми попередньої оплати за договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір від 07 серпня 2014 року № 077/14. 
Відповідно до умов даного Договору Відповідач взяв на себе зобов`язання поставити будівельні (покрівельні) матеріали за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .
07.08.2014 р. Позивачем на виконання умов Договору була проведена Відповідачу попередня оплата в розмірі 186878 (сто вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 19 копійок, а 27.08.2014 р. також була проведена передоплата в розмірі 62292 (шістдесят дві тисячі двісті дев`яносто дві) гривні 73 копійки, що еквівалентно сумам 15 000 (п`ятнадцяти тисячам) і 5 000 (п`яти тисячам) доларів США відповідно, згідно з офіційним курсом гривні, встановленим Національним Банком України.
На підтвердження факту отримання попередньої оплати Відповідач власноруч склав й передав йому відповідні розписки від 07.08.2014 р. та від 27.08.2014 р. 
Вказує, що умовами пункту 5.1. Договору було встановлено, що крайнім терміном постачання товару є 08.10.2014 року. Пунктом 9.1 Договору термін його дії встановлений до 07.12.2015 року.
При цьому, на себе умови Договору продовжують діяти до повного виконання сторонам и взятих зобов`язань.
В порушення умов Договору, Відповідачем до теперішнього часу зобов`язання з постачання будівельних матеріалів не виконані.
Дані обставини вважаються Позивачем такими, як відмова Відповідача від передачі сплачених будівельних матеріалів.
Листом від "23" серпня 2017 року, Позивач відмовився від укладеного між ним та Відповідачем Договору, та вимагає повернути йому загальну суму попередньої оплати в розмірі 249170 (двісті сорок дев`ять тисяч сто сімдесят) гривень 92 копійки.
До теперішнього часу зазначена вимога Відповідачем не виконана.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідача на його користь суму попередньої оплати за договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанціїв иходив з того, що позивачем не доведені позовні вимоги, зокрема не надано переконливих доказів на підтвердження того, що грошова сума, про яку зазначив позивач у позові є сумою переданою відповідачеві в рахунок попередньої оплати з договором, на який посилається позивач.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до п. 1.2 Договорупоставки, на який посилається позивач, від 07.08.2014 № 077/ 14 «Постачальник постачає Покупцю товар на підставі заявок та товарних накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору, протягом строку його дії. Покупець приймає та сплачує отриманий товар на умовах, визначених даним договором.
Відповідно до п. 1.3 Договору Поставка здійснюється за адресою: АДРЕСА_3 » АДРЕСА_2 ».
Відповідно до п. 2.3 «Загальна сума договору складає 179483,74 (сто сімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят три грн. 74 коп.).
Відповідно до п. 5.1 «В випадку отримання передплати Постачальник гарантує готовність гарантує готовність товару до відвантаження ... до відгрузки протягом 30 робочих днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок».
Відповідно до п. 6.1 Договору Товар розмішується в роботу після отримання 80 % передоплати на розрахунковий рахунок Постачальника.

Таким чином, проаналізувавши умови наданого позивачем договору поставки, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що умовою поставки товару Постачальником Покупцеві є заявка Покупця та попередня оплата останнім грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у розмірі не 80 відсотків від суми замовлення.

В тойже час із копій розписок, які надані Позивачем жодним чином не вбачається, що вони мають відношення до укладеного договору. В них відсутнє посилання на номер та дату договору, а також вони не є доказом безготівкових розрахунків між Позивачем та Відповідачем. В розписках зазначається про отримання Відповідачем грошових коштів в певній сумі у доларах США, а умови Договору, що є предметом позову не передбачають розрахунків в іноземній валюті.

Посилання позивача в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що відмітка про отримання грошової суми була зроблена на відомості до договору та на те, що у розписці зазначено отримання такої ж суми на закупівлю покрівельних матеріалів, не свідчить достовірно про те, що зазначена сума становила попередню оплату за укладеним договором постачання.

Такий висновок судом першої інстанції було зроблено з огляду на інші обставини справи та надані сторонами докази.

Так, судом було встановлено та не оспорено позивачем, що 07.08.2014 року між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець) було укладеного ще один договір на виконання робіт № 1007 згідно якого Позивач доручив, а Виконавець Виконав на умовах даного договору: Спорудження несучої конструкції крівлі; Монтаж керамічної черепиці; Монтаж водостічної системи.

Невід`ємними частинами Договору від 07.08.2014 № 1007 є: Додаток 1 - Договірна ціна; Додаток 2 - Графік фінансування; Додаток 3 - Відомість потреби матеріалів, транспорту та механізмів; Додаток 4 - Графік виконання робіт.
Договір від 07.08.2014 № 1007 та додатки до нього підписані, як Відповідачем по справі так і Позивачем.

Відповідач посилався на те, що зазначені роботи були виконані у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) в Оболонському районі м. Києва». 

Як зазначав відповідач в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, для виконання даних робіт Відповідачем було замовлено «Розрахунок стропильної дерев`яної балки в зв`язку із переносом опорних конструкцій», закуплено матеріали, що підтверджується видатковими накладними від 20.08.2014 року № 265, від 06.09.2014 № 312, від 16.10.2014 № 511, від 25.09.2014 № опт -001516, товарними чеками від 18.09.2014 № 17, від 09.10.2014 року № 7, від 09.10.2014 б/н тощо.

Протягом з серпня по жовтень 2014 року виконувалися роботи на об`єкті. При виконанні робіт використовувалися матеріали, які визначені в п.п 1-30 Додатку № 3 до Договору від 07.08.2014 № 1007 зокрема, «Черепиця керамічна «Рубін 9» коричневий ангоб» і вони повністю співпадають із переліком матеріалів, які зазначені в Додатку № 1 до Договору поставки від 07.08.2014 № 77/ 14.
Факт виконання робіт у судовому засіданні підтверджували і свідки.

Судова колегія, погоджуючись з висновками суду першої інстанції враховує наступне.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Але позивачем по справі не доведено, що ним згідно умов Договору від 07.08.2014 № 077/14 надавалися відповідні заявки на постачання Відповідачем товару за даним договором та ним здійснена передплата за товар відповідно до умов договору (у безготівковій формі в розмірі 80 відсотків від загальної вартості Товару п.п 5.1,6.1 Договору), не надано відповідні платіжні документи, розрахунки тощо.

За таких умов неможливо зробити висновок про те, що грошові суми, які просив стягнути позивач, становили саме попередню оплату за договором поставки, а не були спрямовані на виконання іншого договору щодо якого позивачем не заявлялися будь-які вимоги та не зазначалося про існування спору.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. 

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були  допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 березня 2020 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков