Постанова 
Іменем України
 
13 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 2о-130/11
провадження № 61-31742св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві,
особа, яка подавала апеляційну та касаційну скаргу, - адвокат Студзінський Максим Анатолійович, в інтересах ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу подану адвокатом Студзінським Максимом Анатолійовичем, як представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва, у складі судді Мальченко О. В., від 16 травня 
2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва, у складі колегії суддів: 
Рубан С. М., Желепи О. В., Іванченко М. М., від 18 липня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 був вбитий її двоюрідний брат - ОСОБА_2 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з ІНФОРМАЦІЯ_1.
На час звернення до суду тіло ОСОБА_2 не знайдено, що унеможливлює факт реєстрації його смерті в органах реєстрації актів цивільного стану. Досудове розслідування за фактом вбивства брата триває.
На день смерті ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 .
Встановлення факту смерті заявнику необхідно для оформлення спадкових прав після смерті двоюрідного брата.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року заяву ОСОБА_1 задоволено та встановлено факт смерті 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту смерті ОСОБА_2 , при цьому, судом враховано, що встановлення зазначеного факту має юридичне значення для 
ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_2 .
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилено, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року залишено без змін.
Колегія суддів погодилася із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Апеляційним судом враховано, що рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 30 вересня 2010 року, яким ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з ІНФОРМАЦІЯ_1, є чинним та не скасоване. ОСОБА_2 , як особа, що за рішенням суду визнана безвісно відсутньою, не відновив свої права у встановлений ЦПК України спосіб.
Ухвала апеляційного суду про обов`язкову явку в судове засідання 
ОСОБА_2 , який за твердженням його представника є живим, не виконана та адреса фактичного місця проживання або перебування ОСОБА_2 суду не повідомлена. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник 
 ОСОБА_2 - адвокат Студзінський М. А., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва 
від 18 липня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті відмовити в повному обсязі.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи № 2о-130/11 з місцевого суду.
Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
04 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 2о-130/11 передано 
судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга адвоката Студзінського М. А. мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій.
Наголошував на тому, що ОСОБА_2 є живим. 05 лютого 2010 року ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_4 . До та після укладення шлюбу, в 2010 році, ОСОБА_2 проживав разом з 
ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 , та мав намір зареєструвати свою дружину за вказаною адресою, про що свідчить його заява до Деснянського ВГІРФО ГУ МВС України в 
м. Києві від 09 лютого 2010 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко С. С.
04 березня 2016 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в усіх органах та установах, згідно довіреності, посвідченої Витовтовою Тетяною Миколаївною, тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Рильського нотаріального округу Курської області Російської Федерації, та зареєстрованої в реєстрі за № 2Д-161. Також 
04 березня 2016 року тим же виконуючим обов`язки нотаріуса було видано свідоцтво, яким засвідчено особу ОСОБА_2 та те, що він є живим.
17 березня 2017 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 представляти його інтереси в усіх органах та установах, згідно довіреності, посвідченої Витовтовою Т.М., тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Рильського нотаріального округу Курської області Російської Федерації, та зареєстрованої в реєстрі за № 1Д-205.
Довіреності видані ОСОБА_2 і посвідчені Витовтовою Т. М. , тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Рильського нотаріального округу Курської області будь-якої легалізації не потребували. ОСОБА_2 ні зазначені довіреності, ні правочини вчинені на підставі цих довіреностей не оспорював.
Вважав, що зазначеним доказам та обставинам апеляційний суд не надав належної оцінки.
Заявником не було надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 помер. Факт порушення кримінальної справи та довідка слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України, які були покладені в основу рішення суду першої інстанції не є доказом загибелі ОСОБА_2 , а є лише припущеннями, вирок суду у кримінальній справі так і не ухвалено, судом факт вбивства ОСОБА_2 не встановлено, покарання за його вбивство ніхто не поніс.
Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано
Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Драгунова О. К. подала до касаційного суду пояснення, в яких просила врахувати, що за умови скасування рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 
2011 року судом має бути одночасно вирішено питання про анулювання актового запису № 2 від 30 червня 2011 року про смерть ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Із постанови про порушення кримінальної справи від 14 березня 2011 року, довідки слідчого СВ Деснянського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві майора міліції Гринюка В. В. судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , скоїв умисне вбивство ОСОБА_2 , після чого тіло вбитого розчленив та виніс із квартири. У зв`язку із розчленуванням, труп ОСОБА_2 не знайдено. Досудове розслідування на час розгляду цивільної справи тривало.
Тіло ОСОБА_2 не знайдено, а отже факт його смерті неможливо зареєструвати в органах реєстрації актів цивільного стану.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року ОСОБА_2 був визнаний безвісно відсутнім з ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в місці його постійного проживання протягом року немає відомостей про місце його перебування.
Апеляційним судом встановлено, що особа, яка подала апеляційну скаргу - адвокат Студзінський М. А., стверджуючи, що ОСОБА_2 проживає та працює в Росії, особисто ОСОБА_2 не бачив, адреса його проживання адвокату невідома.
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга подана адвокатом Студзінським М. А., як представником ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 45 
ЦК України).
Відповідно до статті 250 ЦПК України 2004 року у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.
Аналогічні положення містить стаття 309 ЦПК України.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 256 ЦПК України 2004 року, пункт 8 частини першої статті 315 чинного ЦПК України).
Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для скасування рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року за апеляційною скаргою адвоката Студзінського М. А. 
Так, суд першої інстанції встановивши, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року ОСОБА_2 був визнаний безвісно відсутнім з ІНФОРМАЦІЯ_1 та врахувавши наявність кримінальної справи за фактом умисного вбивства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, неможливість зареєструвати факт смерті в органах РАЦС, дійшов обґрунтованого, на час ухвалення рішення, висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.
За наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих до суду апеляційної інстанції доказів, в тому числі копій довіреностей виданих
від імені ОСОБА_2 04 березня 2016 року на представництво його інтересів ОСОБА_4 , і 17 березня 2017 року на представництво його інтересів ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , судом апеляційної інстанції 20 червня 2017 року постановлено ухвалу про визнання явки в судове засідання ОСОБА_2 обов`язковою.
Однак ухвала апеляційного суду від 20 червня 2017 року залишилася невиконаною.
Докази поважності невиконання ухвали суду від 20 червня 2017 року не надані.
Зазначена в документах, посвідчених  Витовтовою Т.  М ., тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса Рильського нотаріального округу Курської області Російської Федерації, адреса проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , станом на 2016-2017 рік була очевидно недостовірною, натомістьадресу фактичного місця проживання або перебування ОСОБА_2 суду не повідомлено.
Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
ЦПК України передбачає (частина друга статті 43), що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Доводи касаційної скарги, не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до необхідності переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи касаційним судом.
Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Судами попередніх інстанцій правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи).
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості використати визначений главою 4 розділу IV ЦПК України механізм поновлення своїх прав, подавши відповідну заяву та з`явившись до суду, який ухвалив рішення про визнання його безвісно відсутнім. Скасування цього рішення, в свою чергу, може бути підставою для перегляду рішення про встановлення факту смерті.
Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу, подану адвокатом Студзінським Максимом Анатолійовичем, як представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович