ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2020 року 
Київ
справа №826/17798/15
адміністративне провадження №К/9901/28694/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Люкс» на постанову  Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року (суддя Арсірій Р.О.) та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року (судді: Шурко О.І. (головуючий), Василенко Я.М., Межевич М.В.) у справі № 826/17798/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Люкс» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Люкс» (далі - позивач, ТОВ «Рекламне агентство Люкс») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві        № 7189/10/26-50-22-06 від 20 квітня 2015 року, зобов`язання ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві погодити застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 26.01.2015 № 0000982206 та податковому повідомленню-рішенню від 26.01.2015 № 0000992206.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до узгодження суми грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 26.01.2015 за № 0000982206 та             № 0000992206 ТОВ «Рекламне агентство Люкс» вирішило скористатись процедурою податкового компромісу, у зв`язку з чим 7 квітня 2015 року до контролюючого органу було подано заяву про намір досягнення податкового компромісу, однак відповідачем протиправно та всупереч вимог чинного податкового законодавства було прийнято рішення № 7189/10/26-50-22-06 від 20.04.2015 щодо непогодження застосування податкового компромісу, оскільки станом на дату подання заяви про намір досягнення податкового компромісу (07.04.2015), суми податкових зобов`язань, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, були не узгоджені.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем не було дотримано вимог пункту 7 підрозділу 9-2  Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України (у редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин), а тому  правові підстави для застосування податкового компромісу відсутні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Рекламне агентство Люкс» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Рекламне агентство Люкс» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26 січня 2015 року контролюючим органом на підставі акта перевірки № 100/1-26-50-22-06-38008163 від 30.12.2014, прийнято податкові повідомлення-рішення: № 0000982206, яким позивачу за порушення п.п.  138.2, 138.4,  139.1.1, 138.10.3 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» в сумі 643  530,00 грн (в т.ч. за основним платежем в сумі 429  020,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 214  510,00 грн), № 0000992206, яким позивачу за порушення п.п.  198.3,  198.6,  201.6 ПК України  збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» всього в сумі 677  400,00 грн (в т.ч. за основним платежем в сумі 451  600,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 225  800,00 грн).
Не погоджуючись з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м. Києві. 25 березня 2015 позивачем було отримано відповідь ГУ ДФС у м. Києві за результатами розгляду скарги позивача на податкові повідомлення-рішення, якою вказана скарга залишена без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення без змін.
7 квітня 2015 позивачем подано заяву № б/н (вх. №15353/10 від 07.04.2015) про намір досягнення податкового компромісу, визначеного  Законом України від 25.12.2014 № 63-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу». Однак, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві 20.04.2015 прийнято оскаржуване рішення № 7189/10/26-50-22-06 щодо непогодження податкового компромісу, оскільки станом на 07.04.2015 (на час звернення позивача до контролюючого органу з заявою про погодження податкового компромісу) відсутнє судове оскарження податкових повідомлень-рішень за № 0000982206, № 0000992206 від 26.01.2015, тобто такі податкові повідомлення-рішення вважаються узгодженими.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги ТОВ «Рекламне агентство Люкс» цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанції окремих положень Податкового кодексу України та Закону України  «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», яким були внесені відповідні положення щодо регулювання процедури податкового компромісу, а також того, що позивачем було оскаржено в судовому порядку податкові повідомлення-рішення № 0000982206, № 0000992206 від 26.01.2015,  а тому такі не є узгодженими, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
8. Відповідачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункт 56.6 статті 56.
У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.
10.2. Підпункт  56.17.1 пункту 56.17 статті  56.
Процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
10.3. Пункти 1, 2, 7 підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу»  Розділу XX «Перехідні положення».
Податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених  статтею 102  цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.
Сума заниженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.
Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов`язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов`язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов`язання вважається неузгодженим.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
12. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що позивачем не було дотримано вимог пункту 7 підрозділу 9-2  Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України (у редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин).
У справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивачем відповідь на скаргу (щодо оскарження податкових повідомлень-рішень за № 0000982206,              № 0000992206 від 26.01.2015) від ГУ ДФС у м. Києві було отримано 25 березня 2015 року (що не заперечується позивачем), тоді як до контролюючого органу із заявою про погодження податкового компромісу позивач звернувся лише 7 квітня 2015 року.
Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що позивач, в межах процедури адміністративного оскарження, був наділений правом подати скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення до ДФС України у строк до 06.04.2015 включно, оскільки  відповідь на скаргу від ГУ ДФС у м. Києві позивач отримав 25.03.2015 (10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги), однак, жодних належних та достатніх доказів того, що позивач звертався зі скаргою на такі податкові повідомлення-рішення до ДФС України позивачем надано не було. Крім того, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано відхилили доводи та посилання позивача щодо того, що 24.04.2015 ТОВ «Рекламне агентство Люкс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень № 0000982206, №0000992206 від 26.01.2015, оскільки податкові повідомлення-рішення вважались узгодженими станом на 07.04.2015.
13. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що податковий компроміс щодо податкових повідомлень-рішень від 26 січня 2015 року № 0000982206 та № 0000992206 не може бути застосований, оскільки сума грошового зобов`язання, визначена вказаними податковими повідомленнями-рішеннями була узгодженою станом на 07.04.2015 (на час звернення позивача до контролюючого органу із заявою про погодження податкового компромісу), що є недотриманням позивачем вимог пункту 7 підрозділу 9-2  Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
14. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Люкс» на постанову  Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року слід залишити без задоволення.
15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
16. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Люкс» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року у справі № 826/17798/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду