Ухвала
іменем України
24 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 335/10523/15-к
провадження № 51-6152 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року, 
встановив:
Захисник звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку. 
Ухвалою Суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у  зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з  дня отримання копії вказаної ухвали. Також захиснику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала. 
У межах наданого строку захисник повторно звернулася до Суду. Проте положень ст. 427 КПК в повній мірі не дотримано.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та  процесуального права, правильність юридичної оцінки обставин і  не  уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Виходячи з положень ст. 438 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції вправі скасувати або змінити оспорювані рішення у випадку допущення судами таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК є істотними. 
Ці законодавчі положення захисник вкотре залишила поза увагою. Зокрема, у новій касаційній скарзі ОСОБА_4 , не погоджуючись із вироком щодо ОСОБА_5 знову не зазначила конкретних порушень норм права, які було допущено місцевим судом та які в силу ст. 412 КПК є  істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного рішення. 
Крім того, у скарзі захисник знову по суті не  погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Разом із цим попри те, що вирок переглядався в  апеляційному порядку, скаржник не зазначає, яких порушень було допущено при здійсненні перегляду, обмежившись твердженням про помилковість висновків суду апеляційної інстанції. 
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє сторону захисту права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на  правила ст. 117 цього Кодексу.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 12 лютого 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 
25 жовтня 2019 рокуразом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                  ОСОБА_3