ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року	Львів	Справа № 460/405/19 пров. № 857/11837/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Гнідець Р.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року (суддя – Дудар О.М., час ухвалення – 14:53, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 11.07.2019 року), 
в адміністративній справі №460/405/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, 
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, 

встановив:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Рівненської митниці ДФС, в якому, з урахуванням уточнення позову, просив: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2018р. №UA204000/2018/001123/2; 2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2018/01153. 
Відповідач Рівненська митниця ДФС позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2018/001123/2 від 26.12.2018р.. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2018/01153. Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці ДФС судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 01.07.2019 року не погодився відповідач Рівненська митниця ДФС та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим,  прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому  рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при проведенні митним органом, відповідно до ст.54 МК України, контролю визначення декларантом митної вартості легкового автомобіля марки «NISSAN», модель «NV2000», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 за поданою МД №UA204010/2018/228855 від 21.12.2018 року, було встановлено, зокрема, що заявлена митна вартість товару - нижча митної вартості ідентичних товарів. З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу, 21.12.2018 року декларанту було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів, відповідно до ст.53 МК України, а саме: - касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості товару; - висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, з врахуванням його технічного стану, терміну експлуатації та комплектації; - копію експортної митної декларації. Зазначає апелянт, що декларантом додатково було надано лише звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 26.12.2018 року №6-2118, який не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінці колісних транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України, в частині проведених розрахунків при визначенні вартості транспортного засобу, а тому не може бути прийнятий в якості документа, який підтверджує заявлену декларантом митну вартість. Враховуючи вищенаведені обставини та у зв`язку з ненаданням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-ч.4 ст.53 МК України та відповідно до ч.5 ст.54 МК України, за результатами проведеної відповідно до ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом, відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 26.12.2018 року. Митну вартість товару визначено на підставі інформації, згідно відомостей стосовно вартості КТЗ, що міститься у формах митного контролю за індексом 105-2 та 106-2, згенерованих АСАУР на рівні 4350 євро. Вважає апелянт, що посадові особи Рівненської митниці ДФС діяли відповідно до вимог чинного законодавства. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 01.07.2019 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.12.2018 року позивачем ОСОБА_1 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС на митну територію України було ввезено транспортний засіб, що був у використанні, а саме: легковий автомобіль марки «NISSAN», модель «NV2000», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення, вартістю 1800 євро. 
Відповідно до Акта проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.12.2018р. №UA205010/2018/218601, уповноваженою особою митного органу в присутності позивача було проведено огляд зазначеного автомобіля та виявлено пошкодження, ознаки експлуатації, а саме: пошкоджено передній бампер, капот, переднє праве крило, передня права фара, передня права дверка, решітка радіатора, підсилювач переднього бампера, вм`ятини на задньому лівому крилі, задній лівій дверці (а.с. 62-63). 
21.12.2018 року для здійснення митного оформлення згаданого транспортного засобу: «легковий автомобіль з двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стискання (дизелем), що був у використанні, марки «NISSAN», модель «NV2000», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи водія - 7, для використання по дорогах загального користування, номер двигуна К9К63КW», декларантом позивача подано до митниці митну декларацію №UA204010/2018/228850, в якій заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 1800 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за першим методом. В графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 1800 євро, в графі 45 «коригування» вказано 65051,25 грн., в графі 23 «курс валюти» 31,578278 грн. (а.с. 34-35). 
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: - рахунок-фактуру (інвойс) від 17.12.2018р. №RE1802844 на суму 1800 EUR (а.с. 83-85); - акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.12.2018р. №UA205010/2018/218601 (а.с. 62-63); - акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 21.12.2018р. №UA204010/2018/031361; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.11.2012р. ЕC НОМЕР_2 (а.с. 61); - звіт від 12.02.2019р. №5514 (а.с. 105-107); - довідку щодо транспортних витрат від 21.12.2018р. (а.с. 94); - акт фізичного огляду від 21.12.2018р. (а.с. 95); - касові ордери щодо сплати митних та інших платежів від 18.12.2019р. №0502402001, від 18.12.2018р. №0502402001, від 20.12.2018р. №0504332501. 
21.12.2018 року Рівненською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, скеровано електронне повідомлення про те, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: VSKABAM20U0049986, валюта - EUR, вартість - 4350 (а.с. 50). 
На вказане електронне повідомлення митниці декларантом надано звіт від 26.12.2018 №6-1218 про оцінку колісного транспортного засобу NISSAN NV2000, VIN НОМЕР_1 (а.с. 98-128) та листом від 26.12.2018 №26/12 повідомлено митницю про те, що будь-якої іншої інформації надаватися не буде (а.с. 96). 
За результатами розгляду митної декларації №UA204010/2018/228850  та додатково наданих декларантом документів, відповідачем Рівненською митницею ДФС 26.12.2018 року прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2018/001123/2, відповідно до якого митну вартість легкового автомобіля, що був у використанні, марки «NISSAN», модель «NV2000», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , визначено за резервним методом, на підставі інформації згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2, у розмірі 4350 євро, що у національній валюті становить 137365,51 грн. (а.с. 14-15, 36-37). 
Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/228850, у якій зазначено, що причиною її формування є те, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій  статті 53 МК України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2018 №UA204000/2018/001123/2 відповідно до вимог розділу ІІІ (статті 49-66)  Митного кодексу України (а.с. 16-17, 38-39). 
Надалі випуск обумовленого легкового автомобіля, що був у використанні, марки «NISSAN», модель «NV2000» було здійснено за митною декларацією від 29.12.2018 №UA204010/2018/229712, з врахуванням ч.7 ст.55 Митного кодексу України (а.с. 12-13). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування Рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування. 
Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України). 
Відповідно до ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України  встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України). 
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. 
Згідно ч.2  ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VІІІ цього Кодексу  та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України). 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частиною 3  статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України). 
Колегія суддів звертає увагу на те, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Аналогічна правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа № 805/2713/16-а). 
Крім цього, відповідно до ч.5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що в частині четвертій  статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених  наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р.. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. 
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника. 
Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьоюстатті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Згідно з ч.2  ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
Відповідно до ч.4, ч.5  ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. 
Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями  статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. 
Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: легкового автомобіля, що був у використанні, марки «NISSAN», модель «NV2000», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . 
При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною рахунку щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею. 
У графі 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2018/001123/2 зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом - згідно з формами митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 4350 євро. 
Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, а саме: висновку про вартісні показники товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, касових та товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу, копії митної декларації країни відправлення. 
Колегією суддів встановлено, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом: - рахунок-фактуру (інвойс) від 17.12.2018р. №RE1802844 на суму 1800 EUR; - акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.12.2018р. №UA205010/2018/218601; - акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 21.12.2018р. №UA204010/2018/031361; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.11.2012р. ЕC 859399; - звіт від 12.02.2019р. №5514; - довідку щодо транспортних витрат від 21.12.2018р.; - акт фізичного огляду від 21.12.2018р.. 
При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані декларантом документи не містили. 
Тому, доводи апелянта про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, суд вважає необґрунтованими. 
Також слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.368 МК України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог вказаного Кодексу. 
За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. 
Як уже зазначалося, сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, лише, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника. 
Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним. 
Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що жодних фактичних підстав для сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товарів в оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості не зазначено. При цьому, форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 є лише одними з видів митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, однак не встановлюють ціну транспортного засобу. 
Судом першої інстанції було встановлено та взято до уваги, що відповідачем під час визначення митної вартості імпортованого автомобіля була використана інформація з довідника SuperSchwacke 12/2018, яка не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. 
Крім цього, імпортований позивачем автомобіль був пошкоджений, що підтверджено, зокрема, Актом про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 21.12.2018р., а тому його вартість не може визначатися за електронним довідником SuperSchwacke як вартість транспортного засобу без пошкоджень, як це було зроблено відповідачем. 
Таким чином, відповідачем (апелянтом) також не доведено обґрунтованість власних розрахунків при визначенні митної вартості товару. 
Колегія суддів також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем було дотримано послідовність вибору останнього (резервного) методу визначення митної вартості. 
З цього приводу судом першої інстанції вірно зазначено, що саме по собі повідомлення про відсутність інформації щодо ціни угоди ідентичних та подібних товарів, наданих на експорт в Україну та про відсутність інформації щодо розрахунку митної вартості, не доводить факту проведення митним органом процедури консультацій, оскільки така процедура передбачає обмін інформацією, а не сповіщення декларанта про причини обрання останнього методу. 
За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. 
Крім цього, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.10.2018 року (справа №826/25605/15). 
Доводи апеляційної скарги про те, що декларантом додатково було надано лише звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 26.12.2018 року №6-2118, який не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінці колісних транспортних засобів, в частині проведених розрахунків при визначенні вартості транспортного засобу, також не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності розрахунку митної вартості транспортного засобу згідно МД №UA204010/2018/228850 від 21.12.2018 року. 

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про законність прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   постановив: 

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року в адміністративній справі №460/405/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 10.02.2020 року