Постанова
Іменем України
 
20 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 369/3669/18
провадження № 61-14328св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2019 року у складі судді Ковальчук Л. М. та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А., Борисової О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у шлюбі з  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 .
За час їх спільного проживання через непорозуміння, різні погляди на життя та виховання дитини з грудня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перестали вести спільне господарство, спільний бюджет та стали проживати окремо.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати з матір`ю, позивач створив нову сім`ю з ОСОБА_4 .
Після проведення обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї позивача 10 лютого 2018 року службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА було прийнято рішення, яким встановлено години участі батька у вихованні сина, а саме: з 11 год. першої та третьої суботи до 15 год. першої та третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, в інші дні - за домовленістю.
Вирішити питання про участь ОСОБА_1 у вихованні сина в добровільному порядку не вдалося.
Посилаючись на вищевказане, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ; встановити і затвердити графік зустрічей з сином ОСОБА_3 у будь-який час, за попередньою домовленістю із ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в участі та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 ; визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина: з 11 год. 00 хв. першої та третьої суботи місяця до 15 год. 00 хв. першої та третьої неділі місця (без обов`язкової присутності матері дитини); 50 % кожного канікулярного періоду (без обов`язкової присутності матері дитини); інші зустрічі - за попереднім погодженням з ОСОБА_2 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено дні та години участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ним: з 11 год. 00 хв. першої та третьої суботи місяця до 15 год. 00 хв. першої та третьої неділі місяця без обов`язкової присутності матері дитини ОСОБА_2 ; 50 % канікулярного періоду без обов`язкової присутності матері дитини ОСОБА_2 ; в інші дні зустрічі з дитиною проводити за попереднім погодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Судове рішення мотивоване тим, у разі, коли мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, що передбачено частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України. 
Щодо вимоги позивача не чинити перешкод батьку дитини в участі та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 суд зазначив, що ні позивачем, ні його представником не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження наявності таких перешкод.
Крім того, ОСОБА_1 не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2019 року залишено без змін.
Судове рішення мотивоване тим, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно не з`ясували всі обставини справи на підставі доданих доказів. Вказує, що батько дитини ОСОБА_1 жодним чином не скористався своїм правом на побачення та спілкування з дитиною за місцем його фактичного проживання, в навчальних закладах, які відвідувала дитина, на дитячих майданчиках. 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
09 січня 2020 року справу передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини видане 03 листопада 2010 року Виконкомом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.
Позивач 14 вересня 2013 року зареєстрував шлюб з іншою жінкою.
Встановлено, що позивач працює на посаді замісника директора зі збуту в ТОВ «Стейнлес Стіл Україна» з 01 лютого 2013 року. За час роботи проявив себе як грамотний і висококваліфікований спеціаліст, чесний, порядний і уважний до своїх колег. За період роботи не мав дисциплінарних стягнень. Характеризується як людина відповідальна, цілеспрямована, трудолюбива, приймає діяльну участь в організації культурного життя учасників трудового колективу.
Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 02 березня 2018 року встановлено дні та години участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ним: з 11 години першої та третьої суботи до 15 години першої та третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, в інші дні - за домовленістю.
Згідно Висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 18 травня 2018 року «Про усунення перешкод у спілкуванні батька гр. ОСОБА_1 із сином, та визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини» орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА визначив за доцільне встановити дні та години участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з ним: з 11 годин першої та третьої суботи до 15 години першої та третьої неділі, 50 % канікулярного періоду, в інші дні - за домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 .
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК (тут і далі в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 460-ІХ) України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій, враховуючи запропоновані рекомендації органу опіки і піклування щодо встановленого графіку спілкування батька з дитиною, обґрунтовано виходили з усталеного розпорядку життя сторін та дитини. 
Установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимоги статей 157, 158 СК України, суди дійшли правильного висновку про встановлення способу та порядку участі способи участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції по суті вирішення спору. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.
Колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування коштів, витрачених ОСОБА_1 на правову допомогу з підстав відсутності детального опису робіт (наданих послуг) на таку допомогу, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із їх наданням.
З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.
Доводи касаційної скарги про неповне врахування судом першої інстанції всіх обставин справи, зокрема, відмова у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про встановлення періодичності спілкування позивачем з дитиною, про призначення судової експертизи для встановлення батьківства,  не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції скаржник таких заяв, клопотань щодо вказаного не заявляла, предметом дослідження такі обставини не були.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, а відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк